Справа № 293/900/23
Провадження № 2/293/334/2023
УХВАЛА

22 червня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі cудді Лось Л.В.

розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

про визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

19.06.2023звернулись ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , за змістом якого просить:

- визнати дійсним договір купівлі-продажу будівлі відгодівельника загальною площею 1763,8 кв.м. , укладений 22.05.2023 між продавцем- ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на будівлю відгодівельника загальною площею 1763,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Оглянувши матеріали позовної заяви на предмет відповідності нормам ст.ст. 175,177 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху за таких підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За нормою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Статтями 175,177 ЦПК України встановлено обов`язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Згідно п.5 ч.1 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів.

Так, позовна заява мотивована тим, що між сторонами 22.05.2023 був укладений попередній договір купівлі-продажу будівлі відгодівельника загальною площею 1763,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за умовами п. 1 якого відповідач зобов`язався передати у власність за договором купівлі-продажу (основний договір) у строк до 5 червня 2023 будівлі відгодівельника, однак станом 15.06.2023 відповідач не уклав з позивачем договір купівлі продажу.

Позивач вказує, що звертався до відповідача з пропозицією укласти основний договір купівлі-продажу , однак відповідач відмовив.

Разом з тим, позивач вказуючи на такі підстави позову в порушення норм ст. 177 ЦПК України не надає належних доказів звернення до відповідача з пропозицією укласти основний договір, а долучений до позовної заяви лист від 12.06.2023 не може вважатись таким доказом, оскільки відсутні докази направлення такого листа на адресу відповідача.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Проте звертаючись до суду з вимогою про визнання дійсним договору купівлі-продажу будівлі відгодівельника загальною площею 1763,8 кв.м. , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 22.05.2023 між продавецм- ОСОБА_2 та покупцем - ОСОБА_1 позивач не надає доказів такого укладення взагалі.

Суд зауважує, що укладення попереднього договору купівлі- продажу об"єкту нерухомості не є тотожним поняттю укладення договору купівлі- продажу (основнго договору).

Таким чином, позивачу слід в порядку ст. 177 ЦПК України надати укладений між сторонами основний договір купівлі-продажу.

Окрім того, суд звертає увагу, шо Верховний Суд у постановах від 04 березня 2019 року у справі N 665/2266/16-ц та від 30 жовтня 2019 року у справі N 140/2001/17 вказав, що при розгляді даної категорії справ суд повинен з`ясувати чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.

Однак на підтвердження вказаних обставин позивач не зазначив в якій формі здійснювалася вимога позивача до відповідача про нотаріальне посвідчення договору, якщо такий був укладений.

Разом з тим суд звертає увагу, що п.п. 7,8 попереднього договору сторони передбачили відповідальність покупця та продавця за відмову від укладення основного договору купівлі-продажу.

Проте позивач у позовній заяві не зазначає та в порушення норм ст. 177 ЦПК України не надає доказів врегулювання спору в порядку визначеному п. 8 попереднього договору.

Згідно з ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 3ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначеністаттями175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зазначені недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

З наведених підстав вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.175,177,185, 260,261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - залишити без руху.

2. Надати позивачу строк в 7 (сім) днів з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали ..

3. Роз`яснити позивачам, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута заявнику.

Інформацію щодо справи учасники справи можуть отримати на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: https://cr.zt.court.gov.ua/sud0624/

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана: 22.06.2023.

Суддя Людмила ЛОСЬ