Справа № 474/416/23
Провадження № 2/474/91/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

20.12.23р. смт Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

встановив:

25.04.2023р. Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк УКРГАЗБАНК (далі - позивач, ПАТ АБ Укргазбанк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором споживчого кредиту № 2020/ОВР/255-000506 в загальному розмірі 19 936 грн. 03 коп., з яких: 19 936 грн. 03 коп. (прострочена заборгованість за кредитом), 7 576 грн. 42 коп. заборгованість по прострочених відсотках, 11 235 грн. 36 коп. заборгованість по платежах за ч. 2 ст. 625 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що, 03.06.2020р. відповідач підписав заяву-договір № 2020/І_С/255-000971 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ Укргазбанк, на підставі чого відповідачу банком було відкрито договір споживчого кредиту № 2020/ОВР/255-000506, який є договором приєднання. Вказував, що Заява-договір з Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ Укргазбанк, Тарифним планом, Умови банківських продуктів/пакетів - є договором комплексного банківського обслуговування. Відповідно до умов договору відповідачу було встановлено ліміт овердрафту орієнтовною сумою - 10 000 грн., та максимальною - до 300 000 грн., зі сплатою річних - базова процентна ставка і 48% річних - за прострочення заборгованості за дозволеним овердрафтом (кредитом).

Ухвалою суду від 16.10.2023р. позовну заяву було залишено без руху, та позивачеві надано строк для усунення недоліків позовної заяви: зазначення ціни позову та уточнення змісту позовних вимог (загальна сума заборгованості, її складові та ідентифікуючі ознаки договору споживчого кредиту за яким позивач просить стягнути з відповідача борг (номер, дата)).

02.11.2023р. на виконання ухвали суду від 16.10.2023р. про залишення позову без руху, позивачем надано Заяву вх. № 5381, в якій він просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором споживчого кредиту № 2020/ОВР/255-000506 від 03.06.2020р. в загальному розмірі 38 747 грн. 81 коп., з яких: 19 936 грн. 03 коп. (прострочена заборгованість за кредитом), 7 576 грн. 42 коп. заборгованість по прострочених відсотках, 11 235 грн. 36 коп. заборгованість по платежах за ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судові засідання, призначені на 20.09.2023р., 16.10.2023р., 05.12.2023р., 20.12.2023р. не з`явилися, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Водночас, у прохальній частині позову представник ОСОБА_2 , та у заяві на виконання ухвали суду від 16.10.2023р. представник ОСОБА_3 , просили розглянути справу у відсутність представника банку, та не заперечували проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судові засідання, призначені на 20.09.2023р., 16.10.2023р.,05.12.2023р., 20.12.2023р., не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

20.12.2023р. судом в порядку, визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників сторін за наявними у справі доказами.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2020р. між позивачем та відповідачем підписана заява-договір № 2020/І_С/255-000971 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк Укргазбанк, в якій відповідач просив позивача відкрити йому поточний рахунок № IBAN НОМЕР_1 у гривні, пакет: еко - кредитка (далі - заява-договір).

Згідно інформації викладеної у п. 2.1 вказаної заяви-договору відповідач висловив свою згоду з тим, що підписана заява-договір разом з Правилами, Тарифним планом, Умовами банківських Продуктів/Пакетів є договором комплексного банківського обслуговування, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.5, 3.6 заяви - договору, підписанням цього договору відповідач підтвердив: досягнення згоди щодо всіх істотних умов заяви - договору, що передбачені чинним законодавством України для договорів банківського рахунку фізичної особи, операції за якими, в тому числі, можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та для кредитних договорів; отримання від банку інформацію, що зазначена в ч. 2 ст. 12 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг до підписання цієї заяви - договору. Та просив вважати наведений у цій заяві-договорі зразок його підпису обов`язковим при здійсненні операцій за рахунком та іншими рахунками, які відкриті або будуть відкриті відповідачу у банку, а також надав право банку самостійно, в порядку та строки визначені Правилами, списувати кошти на умовах договірного списання з будь-яких субрахунків/рахунків відповідача.

Пунктом 4 Паспорт споживчого кредиту заяви-договору визначено: договір 2020/ОВР/255-000506; строк дії договору з 06.03.2020р. по 05.03.2021р.; орієнтовна сума кредиту 10 000 грн. 00 коп.; мета кредиту - споживчі цілі; можлива сума кредиту - 300 000 грн. 00 коп.; тип та спосіб надання кредиту - ліміт дозволеного овердрафту, безготівковим шляхом; щомісячний платіж по кредиту - 7,00%, мінімум 50 грн. 00 коп.; валюта кредиту - гривня; пільговий період - 30 днів; строк кредитування - 12 місяців; процентна ставка - 42,00% річних; процентна ставка за прострочену заборгованість - 48,00%; комісія за видачу кредиту - 2,99 %; Загальні витрати за кредитом: реальна річна процентна ставка 49,73 % річних; проценти 2 652 грн. 89 коп.; комісії, платежі за додаткові та супутні послуги - 299 грн. 00 коп.; тип процентної ставки - фіксована; порядок сплати процентів - щомісячно.

У Паспорті споживчого кредиту зафіксовано, що клієнт був ознайомлений із усіма умовами кредитування, отримав усю необхідну для укладення Договору інформацію.

В розділах 6, 7 Договору Відмітки Банку та Розписці про отримання платіжної картки зафіксовані номери рахунку та субрахунку, дата їх відкриття 06.03.2020р., та номер платіжної картки як НОМЕР_2 .

01.02.2022р. позивачем, у зв`язку з наявністю простроченої заборгованості, на адресу відповідача було направлено вимогу № 129/4272/2022 про дострокове повернення всієї суми кредиту в розмірі 27 512 грн. 45 коп., яке повернуто на адресу відправника з довідкою поштового відділення про причини повернення - неправильно зазначена (відсутня) адреса (рекомендоване повідомлення зі штрих-кодом № 704).

Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, систематично порушував його умови, що підтверджується, зокрема, розрахунком заборгованості за договором № 2020/ОВР/255-000506 від 06.03.2020р. станом на 13.10.2022р. та випискою по особовому рахунку відповідача з 06.03.2020р. по 13.10.2022р., згідно яких заборгованість відповідача перед банком складає 38 747 грн. 81 коп., з яких: 19 936 грн. 03 коп. (прострочена заборгованість за кредитом), 7 576 грн. 42 коп. заборгованість по прострочених відсотках, 11 235 грн. 36 коп. заборгованість по платежах за ч. 2 ст. 625 ЦК України.

При цьому, з розрахунку заборгованості за договором № 2020/ОВР/255-000506 від 06.03.2020р. станом на 13.10.2022р. та виписки по особовому рахунку відповідача з 06.03.2020р. по 13.10.2022р., вбачається, що відповідачеві нараховані платежі за ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 06.03.2021р. по 24.02.2022р., виходячи із процентної ставки як 42% річних.

Щодо обґрунтованості позовних вимог з огляду на приписи чинного законодавства в сфері кредитних правовідносин слід зазначити таке.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому ст.ст. 76-80 та 82 ЦПК України визначено поняття доказів, їх належності, допустимості, достатності та достовірності, а також підстави звільнення від доказування.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ АТ Укргазбанк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті. За такого, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як вбачається з наданих позивачем доказів позов в частині стягнення заборгованості по кредиту (прострочена) в розмірі 19 936 грн. 03 коп. та заборгованості по процентах (прострочена) у розмірі 7 576 грн. 42 коп. є обґрунтованим, а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по платежах за ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 11 235 грн. 36 коп., то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, ч. 2 ст. 625 ЦК України визначена можливість нарахування процентів за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін за ставкою 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положення законодавства, які б встановлювали інший розмір процентів у правовідносинах сторін по справі, відсутні, а з укладеного між сторонами кредитного договору вбачається, що 42% річних це розмір процентів за користування кредитом саме протягом строку кредитування, та 48% річних - розмір процентів на прострочену заборгованість, 49,73% річних - реальна річна процентна ставка, а отже не є альтернативними ставками процентів відносно визначеної в ст. 625 ЦК України.

Отже вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача означеної складової заборгованості не підлягають задоволенню.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684 грн., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1 905 грн. 64 коп. (71 %).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК () заборгованість за кредитним договором № 2020/ОВР/255-000506 від 06.03.2020р. станом на 13.10.2022р. в сумі 27 512 (двадцять сім тисяч п`ятсот дванадцять) грн. 45 коп., з яких: 19 936 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять шість) грн. 03 коп. - заборгованість за кредитом (прострочена) та 7 576 (сім тисяч п`ятсот сімдесят шість) грн. 42 коп. заборгованість по відсотках (прострочена).

В частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК () заборгованості за кредитним договором № 2020/ОВР/255-000506 від 06.03.2020р. станом на 13.10.2022р. в сумі 11 235 (одинадцять тисяч двісті тридцять п`ять) грн. 36 коп. (заборгованість по платежах за ч. 2 ст. 625 ЦК України) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК () судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 905 (одна тисяча дев`ятсот п`ять) грн. 64 коп.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 778 (сімсот сімдесят вісім) грн. 36 коп. покладаються на позивача Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк УКРГАЗБАНК ().

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 21 грудня 2023 року.

Суддя Ф.Г. Сокол