ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13грудня 2023 року

м. Київ

Справа № 750/8407/21

провадження № 61-3958ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії», державний реєстратор Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Пінчук Іван Юрійович,

треті особи: ОСОБА_2 , Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргуОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року, прийняту у складі колегії суддів: Євстафіїва О. К., Скрипки А. А., Шарапової О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» (далі - ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії»), державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Пінчука І. Ю. (далі - державний реєстратор Пінчук І. Ю.), треті особи: ОСОБА_2 , Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Деснянський ВДВС у місті Чернігові), в якому просила суд скасувати рішення державного реєстратора Пінчука І. Ю. від 08 лютого 2021 року, індексний номер 56509484, за яким ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» належить об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 101), а саме двокімнатна квартира загальною площею 44,7 кв. м, житловою площею 57,7 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовну заяву ОСОБА_1 мотивувала тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2010 року у справі № 2-1033/10 достроково розірвано кредитний договір від 04 лютого 2008 № «49»18-02/08-МФ, укладений між нею і Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»), і стягнуто солідарно з неї та її поручителя ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість у розмірі - 1 470 611,24 грн.

Позивач указувала, що їй та ОСОБА_2 на праві власності належить по 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 . Ця квартира, як і нежитлове приміщення АДРЕСА_3 , перебували в іпотеці ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на забезпечення вказаного кредитного договору, залишок заборгованості за яким становив 82 691,70 грн.

ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» відступило право вимоги за згаданим кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс»), яке відступило це право ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії».

Про зміну кредитора на ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» позивача повідомлено листом від 11 жовтня 2019 року, а про його зміну на ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» - 04 листопада 2020 року, однак ухвала про заміну сторони виконавчого провадження у зв`язку з зміною кредитора на ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» судом не постановлювалася, вимоги або документи, що підтверджують уступку ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» права вимоги за кредитним договором від 04 лютого 2008 року № «49» 18-02/08-МФ чи за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2010 року у справі № 2-1033/10 не надходили.

На лист від 04 листопада 2020 року вона відповіла відповідачу, що боргу у сумі 1 305 002,58 грн, який від неї вимагається сплатити, не існує. Отже, законним кредитором (стягувачем) у вказаному виконавчому провадженні є ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс». 08 листопада 2021 року її повідомлено, що власником квартири є ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії», вона, позивач, має її звільнити або укласти з новим власником договір оренди.

Під тиском вона підписала у нотаріуса договір оренди зазначеної квартири на місяць, за умовами якого, у разі оскарження договору до суду вона має сплатити штраф у сумі 5 000 доларів США.

З інформаційної довідки від 14 липня 2021 року вона дізналась, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про право власності № 40451588, згідно з яким 08 лютого 2021 року державним реєстратором на підставі укладеного за її участю іпотечного договору прийнято рішення про реєстрацію права, за яким ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» належить спірна квартира.

Це рішення державного реєстратора вона вважає протиправним, таким, що підлягає скасуванню, оскільки: повідомлення про перереєстрацію права власності на вказану квартиру вона не отримувала; оспорювана реєстрація проведена за відсутності відомостей про вартість предмета іпотеки (квартири), визначеної на момент її вчинення; названий вище кредитний договір розірвано за рішенням суду у 2010 році, у зв`язку з чим зобов`язання за ним припинилися у момент набрання цим рішенням про його розірвання законної сили, а тому у ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» відсутні будь-які права на стягнення за цим договором; відповідач не звертався до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому провадженні за зазначеним вище рішенням суду, а тому він не має права стягнення на свою користь залишку заборгованості за цим рішенням у сумі 82 691,70 грн; вона не отримувала письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень зобов`язання.

ОСОБА_3 просила суд скасувати рішення державного реєстратора Пінчука І. Ю. від 08 лютого 2021 року, індексний номер 56509484, за яким ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» належить об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 101), а саме двокімнатна квартира загальною площею 44,7 кв. м, житловою площею 57,7 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанцій

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 листопада 2021 року, ухваленим у складі судді Коверзнева В. О., позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано рішення державного реєстратора Пінчука І. Ю. від 08 лютого 2021 року, індексний номер 56509484, на підставі якого за ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» зареєстровано право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

У задоволенні позовних вимог, заявлених до державного реєстратора Пінчука І. Ю., відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» на користь ОСОБА_1 1 362,00 грн у відшкодування сплаченої суми судового збору.

Повернуто ОСОБА_1 з Державного бюджету України 883,16 грн переплачену суму судового збору.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що пункт 9 Іпотечного договору від 04 лютого 2008 року не регламентує порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки, як того вимагає стаття 36 Закону, що унеможливлює застосування відповідачем позасудового порядку звернення стягнення на квартиру. Крім того, позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки передбачає узгодження сторонами суми заборгованості за основним договором, чого фактично не відбулося. Суд установив, що станом на 27 серпня 2014 року заборгованість позивача перед банком за кредитним договором від 04 лютого 2008 року № «49» 18-02/08-МФ становила 82 671,70 грн, проте відповідач звернув стягнення на квартиру у рахунок погашення заборгованості станом на 02 жовтня 2020 року у розмірі 14 716 836,72 грн. Таким чином, відповідач безпідставно збільшив суму боргу за кредитним договором за рахунок нарахування відсотків, штрафів і пені - вже після розірвання рішенням суду від 16 березня 2010 року кредитного договору від 04 лютого 2008 року № «49» 18-02/08-МФ, що суперечить положенням статей 1054, 1056-1 ЦК України.

При цьому суд першої інстанції врахував, що ринкова вартість квартири - 358 231,00 грн, встановлена суб`єктом оціночної діяльності, значно перевищує фактичну суму боргу за кредитним договором від 04 лютого 2008 року - 82 671,70 грн. Тому звернення відповідачем стягнення на квартиру як предмет іпотеки не відповідає критеріям пропорційності, розумності та справедливості, та порушує право позивача на житло, яке гарантоване статтею 47 Конституцією України, пославшись на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16 червня 2020 року № 589/1237/14-ц (провадження № 61-10953св18).

Суд вказав, що залучення позивачем до участі у справі в якості співвідповідача державного реєстратора не змінює приватноправовий характер спору, суть якого полягає в оспоренні права відповідача на квартиру, а державний реєстратор Пінчук І. Ю. не є належним співвідповідачем у справі, а тому заявлені до нього вимоги слід відхилити.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанцій

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» задоволено, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 листопада 2021 року скасовано.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» про скасування рішення державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 08 лютого 2021 року, індексний номер 56509484, про державну реєстрацію за ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , її реєстраційний номер як об`єкта нерухомого майна 101, відмовлено.

Провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області закрито.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції встановив, що заборгованість позивача за кредитним договором становила 82 671,70 грн, державний реєстратор вчинив реєстраційні дії у відповідності до вимог закону та вказав, що у силу пункту 1 частини третьої статті 10 та пункт 4 частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор перевіряє подані йому документи на предмет їх наявності, повноти та їх відповідності вимогам законодавства щодо форми, встановлюючи при цьому наявність підстав для вчинення або відмови у вчиненні реєстраційної дії. Перевірка правильності нарахування іпотекодержателем кредитної заборгованості й встановлення факту співмірності такої заборгованості з вартістю предмета іпотеки до повноважень державного реєстратора не належить; неспівмірність заборгованості за основним зобов`язанням з вартістю майна, право власності на яке перейшло до кредитора в рахунок його виконання на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі, що забезпечив належне виконання основного зобов`язання, є підставою для застосування припису частини п`ятої статті 37 Закону України «Про іпотеку», а не для відмови кредиторові у зверненні стягнення на предмет іпотеки. Всі інші доводи позову суд апеляційної інстанції відкинув як юридично неспроможні, оскільки вони спростовуються встановленими й описаними вище обставинами справи та визначеними відповідно до них правовідносинами.

Апеляційний суд виходив також із того, що у рамках цієї справи ОСОБА_2 не пред`являла позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора, за яким ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» належить 1/2 частини об`єкта нерухомого майна - квартири, яка до прийняття цього рішення належала ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції зазначив, що спір виник між позивачем і ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» і за своєю правовою природою є таким, що підлягає розглядові у порядку цивільного судочинства. Державний реєстратор - посадова особа органу місцевого самоврядування є неналежним відповідачем у справі і крім того, він у спірних правовідносинах не може бути відповідачем у справах, що розглядаються у порядку будь-якого судочинства. Провадження у справі за вимогами до останнього підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

23 березня 2023 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

07 квітня 2023 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із Деснянського районного суду м. Чернігова, іншим учасникам надіслано копії касаційної скарги.

У квітні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

04 грудня 2023 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц (провадження № 14-501цс18), від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц (провадження № 14-22цс19), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (провадження № 14-121цс21), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) та у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, від 11 червня 2020 року у справі № 914/953/19, від 12 серпня 2020 року у справі № 921/353/19 (провадження № 61-30435сво18).

Посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, заявник указує, що суд апеляційної інстанції надав неправильну оцінку зібраним доказам. Суд апеляційної інстанції прийняв як доказ паперову копію електронної реєстраційної справи, однак вона не містить належного засвідчення.

Відсутність оцінки предмету іпотеки на момент переходу права власності свідчить про порушення проведеної державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем.

Державний реєстратор прийняв спірне рішення в порушенням вимог частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки у відповідача взагалі відсутні будь-які права на стягнення заборгованості за спірним кредитним договором, оскільки даний договір розірваний за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2010 року, ухваленим у цивільній справі № 2-1033/10, а тому зобов`язання за цим договором припинилися з моменту набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору. Відповідач не звертався до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у зазначеній справі, а тому відповідно не має ніяких прав щодо стягнення залишку заборгованості за рішенням суду у сумі 82 691,70 грн, і відповідно на задоволення своїх неіснуючих вимог у позасудовому порядку на підставі іпотечного договору.

Звернення відповідачем стягнення на квартиру як предмет іпотеки не відповідає критеріям пропорційності, розумності та справедливості, при цьому порушує право позивача на житло, яке гарантоване статтею 47 Конституцією України.

Вважає належним способом захисту свого порушеного права вимогу про скасування рішення державного реєстратора.

Суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми процесуального права, оскільки закрив провадження у частині вимог, заявлених до державного реєстратора.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У травні 2023 року ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» подало до Верховного Суду відзив, в якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін, як таку, що ухвалена з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, видане Виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів на підставі розпорядження від 31 березня 1998 року № 801, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_2 у рівних частках.

Відповідно до копії довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 05 серпня 2021 року № 6198, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

04 лютого 2008 року ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір № «49» 18-02/08-МФ, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1 263 000,00 грн зі сплатою процентів у розмірі 18 % річних, строком до 03 лютого 2023 року.

У забезпечення цього договору 04 лютого 2008 року укладений договір поруки № «49» 18-02/08-МФ-П1, згідно з яким ОСОБА_2 зобов`язалася відповідати перед банком за зобов`язаннями ОСОБА_1 .

Ці обставини встановлено рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2010 у справі № 2-1033/10 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, яке, виходячи з пояснень учасників справи, набрало законної сили й звернуто до виконання.

04 лютого 2008 року між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2 і ОСОБА_1 укладений іпотечний договір, посвідчений у цей же день приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О. В. за реєстровим № 998/39, за яким ОСОБА_2 і ОСОБА_1 передали належну їм квартиру АДРЕСА_2 в іпотеку ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» на забезпечення виконання ОСОБА_1 умов укладеного 04 лютого 2008 року кредитного договору.

Цим договором передбачено:

- забезпечення повернення таких кредитних ресурсів: кредиту у сумі 1 263 000,00 грн, виданого на строк до 03 лютого 2023 року, процентів за користування ним, виходячи з процентної ставки 18 % річних, а також забезпечення сплати комісійної винагороди за основним зобов`язанням, неустойки за цим договором або за основним зобов`язанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих простроченням платежів за основним зобов`язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог;

- право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані (пункт 6.4.3 іпотечного договору);

- звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд іпотекодержателя або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору (пункт 8 іпотечного договору);

- за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя (пункт 9): за рішенням суду (підпункт 9.1), у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (підпункт 9.2), згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у підпункті 9.3.1. та 9.3.2 пункту 9 цього договору (підпункт 9.3), а саме: 1) передачею іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (підпункт 9.3.1.); 2) продажем іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» (підпункт 9.3.2.).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2010 року у справі № 2-1033/10 частково задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», достроково розірвано укладений між банком та ОСОБА_1 кредитний договір від 04 лютого 2008 року № «49» 18-02/08-МФ, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 1 470 611,24 грн заборгованості за кредитним договором і судові витрати (а.с. 18-20 том 1).

Із копії довідки № ЧОД-06/302/165, виданої 07 червня 2012 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит», станом на 07 червня 2012 року заборгованість ОСОБА_1 перед цим банком за кредитним договором від 04 лютого 2008 року № «49»18-02/08-МФ становила 1 208 755,70 грн.

05 лютого 2018 року державним виконавцем у ВП НОМЕР_1 складено акт, згідно з яким у власність ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 04 лютого 2008 року № «49» 18-02/08-МФ передано нежитлову будівлю кафе « Експрес », що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 1 083 284,00 грн. Вартість встановлена згідно зі звітом № 08-17-М08 від 28.09.2017, наданим суб`єктом оціночної діяльності ПП «ТА-Експерт-Сервіс».

10 жовтня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» і ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» укладений договір про відступлення прав вимоги, за умовами якого відбулося відступлення права грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором № «49» 18-02/08-МФ, укладеним з боржником ОСОБА_1 , на загальну суму 13 305 002,58 грн.

10 жовтня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» і ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» укладений договір про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т. А. за реєстровим № 3407, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги також і за іпотечним договором від 04 лютого 2008 року, укладеним мж ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 і ОСОБА_1

ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» листом від 11 жовтня 2019 року № 11-10/2019-24 повідомило ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відступлення йому права вимоги за вказаними вище кредитним та іпотечним договорами. Останні не заперечували факт отримання цього листа.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2020 року, яка набрала законної сили 30 червня 2020 року, у справі № 750/2836/20 за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема, встановлено, що на виконання виконавчого листа № 2-1033/10 та погашення заборгованості за кредитним договором № «49» 18-02/08-МФ ОСОБА_1 , крім передачі майна вартістю 1 083 284,00 грн, підтверджено сплату коштів у період з 08 червня 2012 року по 27 серпня 2014 року у загальній сумі 42 800,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2020 року, яка набрала законної сили, у справі № 750/7000/20 за заявою ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, замінено стягувача у виконавчому провадженні у справі № 2-1033/10 з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс».

02 жовтня 2020 року ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» і ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» уклали договір № 02-10/2020-1 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами на загальну суму 13 305 002,58 грн, зокрема за договором від 04 лютого 2008 року № «49» 18-02/08-МФ, а також договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, зокрема за договором від 04 лютого 2008 року, укладений між ПАТ Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

Указаний договір відступлення права вимоги посвідчений 30 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В. за реєстровим № 1308.

04 листопада 2020 року ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» листом № 04-11/2020-13 повідомило ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відступлення йому права вимоги за вказаними вище кредитним та іпотечним договорами. Ці повідомлення ОСОБА_1 отримала 11 листопада 2020 року, у тому числі й за ОСОБА_2 , про що свідчать копії рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень відповідного змісту.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не заперечували факт отримання цього повідомлення.

10 листопада 2020 року листом № 10-11-20/01 ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» надіслало ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяву-вимогу про усунення порушення зобов`язань за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, якою повідомило останніх про відступлення йому ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» прав вимоги за кредитним договором від 04 лютого 2008 року № «49», іпотечним договором від 04 лютого 2008 року та за договором поруки від 04 лютого 2008 року № «49» 18-02/08-МФ-П1.

Цією ж вимогою ТОВ «ФК«Інвестиційні рішення та стратегії» повідомило ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про розмір заборгованості, яка станом на 10 листопада 2020 року становила 14 716 836,72 грн (з яких: 248 079,94 грн - заборгованість по тілу кредиту, 1 163 754,20 грн - заборгованість по відсотках, 13 305 002, 58 - пеня і штрафи) і запропонувало у тридцятиденний строк з дня отримання вимоги сплатити цю заборгованість, та попереджено їх про те, що в іншому випадку буде розпочата процедура стягнення цього боргу або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або за рішенням суду, або шляхом позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки (а. с.155, том 1).

Ця вимога отримана ОСОБА_1 і ОСОБА_2 23 листопада 2020 року та 16 листопада 2020 року відповідно, про що свідчать копії рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень відповідного змісту та копії опису вкладення в цінний лист з повідомленням про вручення (а.с. 156, 157,158 том 1).

Згідно довідки ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» № 08/02-2021-1 від 08 лютого 2021 року встановлено, що станом на 08 лютого 2021 року сума боргу ОСОБА_1 за основним зобов`язанням - кредитним договором від 04 лютого 2008 року № «49» 18-02/08-МФ становить 14 716 836,72 грн.

Відповідно до копії звіту про оцінку об`єкта житлової нерухомості - двокімнатної квартири, загальною площею 44,7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 05 лютого 2021 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно-правовий центр «Правекс», ринкова вартість квартири становить 231 500,00 грн.

Із паперової копії електронної реєстраційної справи встановлено:

- 08 лютого 2021 року ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» звернулось до державного реєстратора Пінчука І. Ю. із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру - предмету іпотеки;

- 08 лютого 2021 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Пінчуком І. Ю. на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав від 08 лютого 2021 року індексний номер 56509484 проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії», про що свідчить Витяг з цього Реєстру № 243482356 від 08 лютого 2021 року відповідного змісту та копія рішення індексний номер 56509484.

08 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» та ОСОБА_1 укладений договір оренди, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Число С. М. за реєстровим № 202, за умовами якого остання прийняла у користування квартиру АДРЕСА_2 зі сплатою орендної плати у розмірі 2 000,00 грн за місяць та витрат за комунальні послуги на утримання цієї квартири строком до 08 серпня 2021 року. Набуте ОСОБА_1 за цим договором право зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно цим же нотаріусом на підставі прийнятого нею рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08 липня 2021 року, індексний номер 59184679, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 268328622 від 30 липня 2021 року відповідного змісту.

Суд апеляційної інстанції встановив, що на дату реєстрації за ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 мала заборгованість за кредитним договором від 04 лютого 2008 року № «49» 18-02/08-МФ у сумі 82 671,70 грн.

Із дослідженої паперової копії електронної реєстраційної справи про реєстрацію за ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі застереження в іпотечному договорі від 04 лютого 2008 року, укладеному між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , встановлено, що цю реєстрацію державним реєстратором проведено без порушень Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений постановою Кабміну України від 25 грудня 2015 року у редакції, чинній на дату цієї реєстрації.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

- судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, зокрема, суди належним чином не дослідили зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції у повній мірі не відповідає.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» тепер передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційним судом установлено, що реєстрація права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» відбулася на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» (право іпотекодержателя задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки) та відповідного застереження в іпотечному договорі.

Підпунктами 9.3.1, 9.3.2 іпотечного договору врегульований порядок набуття права власності на предмет іпотеки на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя: у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Колегія суддів зазначає, що наявність відповідного застереження в іпотечному договорі, яке за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, що відповідає правовим висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20).

За змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку» (див. постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19) (пункт 41)).

Згідно з умовами іпотечного договору у разі невиконання іпотекодавцем хоча б одного зі своїх обов`язків, встановлених підпунктами 6.4.7-6.4.8. цього договору, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, а у разі його невиконання - задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Реалізація предмета іпотеки повинна проводитися на підставі договору іпотеки з дотриманням положень статті 35 Закону України «Про іпотеку» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Так, відповідно до пункту 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що повідомлення ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» від 10 листопада 2020 року № 10-11-20/015687/17 про усунення порушень зобов`язань за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, адресоване ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , отримане ними особисто 23 листопада 2020 року та 16 листопада 2020 року, про що зазначено у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення та копії опису вкладення в цінний лист повідомлення про вручення (а. с. 156, 157, 158 том 1).

Оскільки договором іпотеки та вимогами законодавства України передбачено можливість у позасудовому порядку вирішення питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем права власності, відповідачем надано суду належні докази направлення іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення кредитного зобов`язання, висновки суду апеляційної інстанції про здійснення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 , з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та пункту 61 Порядку є правильними.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 05 лютого 2021 року суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Експертно-правовий центр «ПРАВЕКС» складено звіт про оцінку майна предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_2 . Тобто у матеріалах справи наявні відомості про оцінку майна - предмета іпотеки на момент переходу права власності до іпотекодержателя, тому доводи касаційної скарги в цій частині на увагу не заслуговують.

За змістом частини третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку» у разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 757/39546/20-ц (провадження № 61-21280св21) вказував, що при здійсненні державної реєстрації безспірність заборгованості не перевіряється.

За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про те, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» проведена без порушень порядку, встановленого законодавством, що є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії», звернувши увагу позивача на те, що інший власник 1/2 частини предмета іпотеки ОСОБА_2 не пред`явила позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» у рамках цієї справи.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Посилання ОСОБА_1 як на підставу касаційного оскарження на застосування норм права без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц (провадження № 14-501цс18), від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц (провадження № 14-22цс19), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (провадження № 14-121цс21) та у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, від 11 червня 2020 року у справі № 914/953/19, від 12 серпня 2020 року у справі № 921/353/19 (провадження № 61-30435сво18)є також необґрунтованими, оскільки встановлені судами у цих справах фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є іншими, ніж у справі, яка переглядається. У кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. Крім того, вказані висновки не суперечать висновкам цієї постанови.

Однак заслуговують на увагу доводи касаційної скарги у частині застосування норм права без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) щодо позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених до державного реєстратора.

Так, Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові вказувала, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22) вказала, що: «Дії державного реєстратора з реєстрації прийнятого загальними зборами ОСББ рішення були похідними та направленими на фіксацію того правового стану у спосіб, визначений державою (відповідно до рішення зборів ОСББ). Суб`єкт реєстраційної діяльності (відповідач) не є учасником правовідносин, пов`язаних з управлінням юридичною особою, стосовно якої до ЄДР вносилися спірні реєстраційні записи. Сторонами такого спору є позивач як член ОСББ «Екос-53А» (співвласник майна) та як керівник (яким вважає себе позивач) чи колишній керівник (за даними ЄДРПОУ) цієї юридичної особи та особа, на користь якої вчинялися оспорювані реєстраційні дії.»

Також у пункті 8.23 вищевказаної постанови Велика Палата Верховного Суду вказала наступне: «При цьому правові висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи), викладені у постановах від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18, пункт 36), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18, пункт 53) та від 04 лютого 2020 року у справі № 910/7781/19 (провадження № 12-150гс19, пункт 37), від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу при розгляді справи № 910/15792/20.»

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача, а не закриває провадження у справі (див. постанови Великої палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (провадження № 14-626цс18), від 12 травня 2020 року у справі № 761/44056/17 (провадження № 14-571цс19)).

Суд касаційної інстанції у цій частині не може ухвалити власне судове рішення, оскільки суд апеляційної інстанції з помилкових процесуальних підстав закрив провадження у справі, не перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У частині четвертій статті 411 ЦПК України закріплено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції у частині вимог, заявлених до державного реєстратора, скасувати та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 411, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року у частині вимог

ОСОБА_1 до державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Пінчука Івана Юрійовича про скасування рішення скасувати, у цій частині справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець