Дата документу 26.06.2023
Справа № 501/3550/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області) про встановлення факту постійного проживання на території України у повнолітньому віці станом на 1991 рік, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просить встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у повнолітньому віці на території України станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року (а.с.2-3).

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Козаково, Великомихайлівського району, Одеської області, був документований паспортом громадянина СРСР у 1978 році на території УРСР, разом з тим не мав реєстрації місця проживання на території України станом на 1991 рік, у зв`язку з чим на теперішній час не має можливості оформити документи що посвідчують особу та підтверджують громадянство. Документи, які відповідно до законодавства мають бути надані до міграційної служби для здійснення процедури підтвердження громадянства та отримання паспорту у заявника відсутні.

Заявник стверджує, що він постійно проживав на території України станом на 1991 рік, що підтверджується відповідними довідками та поясненнями свідків. Станом на 1991 рік заявник проживав в Одеській області, с.Олександрівка в будинку своєї дружини ОСОБА_2 у буд. АДРЕСА_1 .

Заявник подав до суду заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі, заявлені вимоги підтримує (а.с.61).

Головним управлінням ДМС в Одеській області надано відзив (а.с.45-52) в якому представник заінтересованої особи не погоджуючись із заявою ОСОБА_1 , просить суд залишити заяву без розгляду оскільки вважає, що існує спір про право.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволеною з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Козаково, Великомихайлівського району, Одеської області, що підтверджується паспортом громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_1 , виданим відділом внутрішніх справ Роздільнянського райвиконкому Одеської області 04.08.1978, виготовленим на бланку зразка 1974 року (а.с.7-11).

Згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с.4) ОСОБА_1 з 12.02.1986 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Згідно довідки Олександрівської селищної адміністрації Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 24 квітня 2023 року №316 (а.с.60), ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації з 1987 року по теперішній час.

Згідно акту про фактичне проживання осіб, що був складений 19 квітня 2023 року в с.Олександрівка, м.Чорноморська, Одеської області та підписаний ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підписи яких підтверджені головою Олександрівської селищної адміністрації, засвідчено, що за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає ОСОБА_1 без реєстрації з 1987 року по теперішній час (а.с.62).

Згідно копії довідки (витягу з домової книги про склад сім`ї) №1600 від 16.08.2019 (а.с.5) в будинку АДРЕСА_1 , мешкають та зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації з 1987 року по теперішній час, ОСОБА_2 , дружина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрація з 10.06.1987, ОСОБА_7 , син, ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстрація з 05.02.2004, ОСОБА_8 , донька, ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстрація з 16.08.2007.

Відділом внутрішніх справ Роздільнянського райвиконкому Одеської області 04.08.1978 був виданий паспорт громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зразка 1974 року. З наявних у паспорті відміток вбачається, що заявник був зареєстрований на території Одеської області у період часу з 1978 по 1982 роки (а.с.7-11).

Згідно відповіді, наданої Головним управлінням ДМС України в Одеській області, на ім`я ОСОБА_2 , було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України громадянину ОСОБА_1 , оскільки з наданих документів не підтверджується факт належності особи до громадянства України, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.41-42).

З довідки №062 від 01.11.2017 та довідки №013 від 03.05.2018 Консульства Республіки Молдова в Одесі (а.с.19, 19зв.) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Козаково, Великомихайлівського району, Одеської області, громадянство республіки Молдова не приймав та з питань оформлення документів не звертався, паспортом громадянина Республіки Молдова не документований, на території Республіки Молдова не зареєстрований.

Суду були надані письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.37,43), які підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 1991 рік.

За таких обставин суд вважає доведеним факт постійного проживання заявника на території України станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року, встановлення якого необхідно йому для оформлення паспорту громадянина України та реалізації своїх громадянських прав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2002 року №79 «Про термін чинності паспортів громадянина України, що оформлені з використанням бланків паспортів колишнього Союзу РСР» встановлено, що паспорти громадянина України, що оформлені з використанням бланків паспортів колишнього Союзу РСР, чинні до 01 вересня 2002 року.

Статтею 8 Конвенції «Про скорочення безгромадянства» ратифікованою Україною Законом України «Про приєднання України до Конвенції про скорочення безгромадянства» від 11.01.2013 року № 22-VII Україна прийняла на себе зобов`язання: не позбавляти особу її громадянства, якщо таке позбавлення зробило б цю особу апатридом.

Отже з 01.09.2002 втратив чинність лише паспорт заявника, що обумовило необхідність йому отримати паспорт нового діючого зразка, а громадянство заявником не втрачалось, що є окремою самостійною підставою для задоволення заяви.

Доводи зацікавленої особи ГУ ДМС про залишення позову без розгляду судом відхиляються оскільки у відзиві ГУ ДМС не наведено доводів про перебування заявника поза межами України станом на 24.08.1991, а також даних прикордонної служби про виїзд за межі України після зняття 29.11.1982 з постійного місця проживання, про прибуття заявника в Україну після 24.08.1991, наявність у нього громадянства іншої країни, наявності паспортних документів інших країн, посвідок на проживання в інших країнах, подання заявником заяв про відмову від громадянства України, рішень компетентних органів про позбавлення заявника громадянства, тощо.

Правову позицію про недостатність самого твердження про те що існує спір про право без обґрунтувань у чому саме полягає спір про право, викладено у постанові Одеського апеляційного суду у справі №523/9254/20.

В постанові Одеського апеляційного суду зазначено про необґрунтованість посилань ГУ ДМС на висновки ВС у справі №757/44694/17-ц та №654/3462/17, на які ГУ ДМС посилається і в даній справі, та зазначено про необхідність застосування практики ВС прийнятої пізніше та яка регулює дану категорію правовідносин, постанову ВС від 05 квітня 2021 року у справі №523/14707/19.

Посилання ГУ ДМС на неврахування висновків постанови пленуму ВС України від 31.03.1995 за якою для вирішення питання про приналежність до громадянства України має бути надано рішення суду про постійне проживання на території України а не будь яке інше рішення про встановлення факту, суд відхиляє оскільки у даній справі заявник звернувся саме за встановленням факту постійного проживання на території України.

Статтею 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Підпунктом в) Пункту 8 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень» затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215/2001 визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже Законом встановлено порядок підтвердження постійного проживання в Україні судом шляхом встановлення відповідного юридичного факту постійного проживання особи.

Іншим доводам заявника та ГУ ДМС в Одеській області суд оцінки не надає так як вони не впливають на обставини встановлені судом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.263-265, 293, 294, 315 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на території України станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя