КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 373/287/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8624/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2023 року, постановлену під головуванням судді Свояка Д.В., у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати судовий наказ Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2022 року у справі № 373/287/22 таким, що не підлягає виконанню; зупинити виконання за виконавчим документом до розгляду заяви, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритому 03 листопада 2022 року головним державним виконавцем Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ); стягнути на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 безпідставно одержані кошти за виконавчим документом, примусове стягнення за яким відбувалось у межах вказаного виконавчого провадження.

В обґрунтування вимог зазначав, що боржник ОСОБА_1 зі стягувачем ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 1994 року по 25 листопада 2011 року. Разом з тим, станом на лютий 2022 року та по теперішній час вони постійно проживають разом з їх спільним неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в одному будинку. Вказував, що він бере участь в утриманні та вихованні дитини, проте, 23 лютого 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів та надала акт депутата № 70 від 10 лютого 2022 року, в якому зазначено, що вона сама виховує і матеріально забезпечує сина. Однак зазначена інформація не відповідає дійсності, тому ОСОБА_2 не мала права звертатися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, що є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України (а.с. 29-32).

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2023 року заяву задоволено частково. Визнано судовий наказ Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2022 року у справі № 373/287/22 таким, що не підлягає виконанню у частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, за період з 23 лютого 2022 року до 03 листопада 2022 року. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено (а.с. 72-74).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 07 квітня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Овсієнко Ю.А. направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про визнання судового наказу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2022 року у справі № 373/287/22 таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ОСОБА_2 безпідставно одержаних коштів за виконавчим документом (а.с. 82-92).

В апеляційній скарзі зазначив, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки постановлена за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими. Вказував, що під час судового розгляду було встановлено, що документи додані стягувачем до заяви про видачу судового наказу містять недостовірну інформацію у частині проживання дитини з матір`ю та перебування дитини лише на утриманні матері. Встановлено, що боржник зареєстрований та постійно проживає з 05 березня 2011 року зі своєю дитиною ОСОБА_3 та колишньою дружиною ОСОБА_2 , на підтвердження чого надано відповідні докази. Сама ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила, що вони з дитиною проживають разом і боржник здійснює утримання дитини. Враховуючи вказане, ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_1 не мають права на отримання аліментів один від одного на утримання дитини, яка проживає з ними та яку вони разом утримують.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Овсієнко Ю.А. підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити. Заявник ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги і просила її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі, до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси, про що свідчать відмітки працівників пошти про вручення поштових відправлень, тобто належним чином, про що у справі є докази. Факт належного сповіщення ОСОБА_1 підтвердив в суді апеляційної інстанції його представник - адвокат Овсієнко Ю.А. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 110-115).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 5).

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2011 року у справі № 1019/2-1174/11 шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 29 жовтня 1994 року у Переяслав-Хмельницькому відділі реєстрації актів громадянського стану Київської області, актовий запис № 228, розірвано (а.с. 4).

23 лютого 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина, зазначивши, що син проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні (а.с. 1-3).

На підтвердження зазначеного ОСОБА_2 надала довідку виконавчого комітету Переяславської міської ради № 63 від 10 лютого 2022 року та акт обстеження житлово-побутових умов № 70 від 10 лютого 2022 року, виданий депутаткою Переяславської міської ради ОСОБА_4 та засвідчений нею зі слів ОСОБА_2 (а.с. 6-7).

05 травня 2022 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину - ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23 лютого 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20).

03 листопада 2022 року головним державним виконавцем Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білодід І.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 за вказаним судовим наказом (а.с. 38).

10 листопада 2022 року в межах зазначеного виконавчого провадження винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 (а.с. 39).

Як вбачається з копії будинкової книги за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 63).

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За положеннями ст. 160 ЦПК України та ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є особливою формою судового рішення та одночасно виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання (ч. 3 ст. 432 ЦПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Частиною 5 ст. 432 ЦПК України ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню апелянт посилався на те, що ОСОБА_2 не мала права звертатися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , оскільки додала до заяви докази, які містять недостовірну інформацію щодо проживання дитини лише з матір`ю та перебування дитини лише на її утриманні.

Визнаючи судовий наказ таким, що не підлягає виконанню у частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, за період з 23 лютого 2022 року до 03 листопада 2022 року, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 добровільно надавав кошти на утримання сина, але припинив це робити, коли стягувачка звернулась до виконавчої служби задля примусового виконання судового наказу про стягнення аліментів.

Суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що підстави визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, залежать від доведеності обставин перебування дитини на утриманні боржника.

Так, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст. 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання, є істотною обставиною та може слугувати підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.

Отже, обставини, на які посилається апелянт, як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів та не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

Матеріали справи не містять доказів, що у визначеному законом порядку ОСОБА_1 звільнено від сплати аліментів за судовим наказом від 05 травня 2022 року. Не наведено в оскаржуваній ухвалі й об`єктивних доказів за яких суд мав би підстави дійти висновку про щомісячний розмір сплати ОСОБА_1 аліментів на підставі судового наказу від 05 травня 2022 року.

Частиною 1 ст. 170 ЦПК України передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно з ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Таким чином, судовий наказ про стягнення аліментів, виданий на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, може бути скасований лише у порядку перегляду його за нововиявленими обставинами.

У матеріалах справі відсутні докази про звернення ОСОБА_1 із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, у відповідності до вимог ч. 8 ст. 170 ЦПК України у зв`язку з тим, що судом не було встановлено того факту, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 , який його утримує.

Отже, за встановлених обставин наявні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому судом апеляційної інстанції відхилені.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2023 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2022 року таким, що не підлягає виконанню.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 23 червня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова