Справа № 489/8792/21
Номер провадження 2/489/419/23
РІШЕННЯ

Іменем України

05 грудня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Миколаївської міської ради (далі - відповідач) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом

встановив

Позивачем подано до суду позовну заяву про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_2 , якою за життя 24.04.2013 було складено заповіт на користь ОСОБА_1 стосовно всього належного їй на праві власності майна. ОСОБА_1 зазначає, що всі останні роки життя бабусі вони проживали разом і позивач доглядала ОСОБА_2 , оскільки остання внаслідок послабленого здоров`я не могла доглядати і обслуговувати себе самостійно у приватному будинку. Після смерті ОСОБА_2 позивач продовжувала проживати в будинку бабусі за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 постійно була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але у зв`язку з сімейними обставинами тривалий час проживала в будинку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Тому, ОСОБА_1 вважає, що вона фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , постійно проживаючи з останньою на час відкриття спадщини (на час смерті ОСОБА_2 ). У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом і тільки через два з половиною місяця - 13.12.2021 отримала відповідь від нотаріуса з роз`ясненнями чинного законодавства і рекомендацією звернутися з питанням прийняття спадщини до суду. Таким чином, позивач просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю на час відкриття спадщини та визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на 9/20 частину будинку АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі, відзив до суду не подав.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до копії заповіту від 24.04.2013, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельяновою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №100, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, що буде належати їй на день її смерті та на що вона за законом буде мати право, заповіла гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з Роз`ясненням чинного законодавства, підписаним державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області С.В. Авраменко, ОСОБА_1 не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її рідної баби ОСОБА_2 у визначений законодавством строк та вважається такою, що спадщину не прийняла. Крім того, є спадкоємець за законом, дочка спадкодавця - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є спадкоємцем на обов`язкову частку в спадщині та яка також не прийняла спадщину.

З відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку №23077-0708 від 26.10.2021 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

З відповідей Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області №121/01-16 від 11.02.2022 та №122/01-09 від 11.02.2022 вбачається, що за даними алфавітних книг обліку спадкових справ нотаріальної контори, спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 відсутня.

Згідно з копією Договору дарування від 24.06.1993, зареєстрованого в реєстрі за №3-2441, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 , а остання прийняла у дар 9/20 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 02.05.2023, яка надіслана на електронну пошту суду, остання відмовляється від обов`язкової частки у спадщині після смерті її матері ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч.ч.1,3 ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 227/3750/19 від 22.09.2021 зазначено, що статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 205/2102/19-ц від 14.04.2021 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується показами свідка ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_2 і на день смерті ОСОБА_1 постійно проживала із ОСОБА_2 . З останньою більше ніхто не проживав, а мати позивача проживала за іншою адресою по АДРЕСА_3 .

Позивач просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю на час відкриття спадщини, але встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини і встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини регулюються різними нормами ЦК України та не є тотожними поняттями.

Суд приходить до висновку, що підлягає встановленню факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/1608/18 від 19.05.2020 зазначено, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.

Згідно з постановою Верховного Суду у справі № 3/5025/1379/12 (924/681/21) від 14.07.2022 відповідно до положень статті 328 Цивільного кодексу України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, тому суд при вирішенні спору про право власності повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 Цивільного кодексу України.

Суд враховує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у заповіті від 24.04.2013, зареєстрованому в реєстрі за №100, все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, що буде належати їй на день її смерті та на що вона за законом буде мати право заповіла ОСОБА_1 . Тобто, ОСОБА_1 має право на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, судом встановлено факт того, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини (станом на 27.09.2015) за адресою: АДРЕСА_1 , а також протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, ОСОБА_1 не заявила про відмову від спадщини, тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи, що на підставі Договору дарування від 24.06.1993, зареєстрованого в реєстрі за №3-2441, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 , а остання прийняла у дар 9/20 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що необхідно визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) право власності на 9/20 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 2-18, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) право власності на 9/20 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, , адреса: 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.12.2023.

Суддя В. В. Кокорєв