_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/221/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Солтановської Ю.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

представника третьої особи Чебаненко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_5 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійснимими протоколу проведення електронних торгів, акту приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила зменшити ОСОБА_4 розмір судового збору за подання позовної заяви до 3000,00 гривень. Визнати недійсними електронні торги, проведені 05 травня 2021 року Державним підприємством «Сетам» з реалізації арештованого іпотечного майна (реєстраційний номер лота №456615), а саме: шестикімнатної квартири, загальною площею 210,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 537087, проведених 05 травня 2021 року Державним підприємством «Сетам» з реалізації арештованого іпотечного майна (реєстраційний номер лота №456615), а саме: шестикімнатної квартири, загальною площею 210,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати недійсним акт приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки: шестикімнатної квартири, загальною площею 210,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер лота №456615), складений 14 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем. Визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме квартири, загальною площею 210,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_5 18.05.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Жосан Т.І., зареєстроване в реєстрі за №914. Витребувати квартиру, загальною площею 210,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з незаконного володіння ОСОБА_5 та передати її у власність ОСОБА_4 . Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що 22.01.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, про видачу ОСОБА_4 кредиту у розмірі 90 000, 00 доларів США на споживчі цілі.

В якості забезпечення виконання боргових зобов`язань за договором кредиту між Банком та ОСОБА_6 , 22.01.2008 року було укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_4 надала Банку в іпотеку квартиру, загальною площею 210,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить останній на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2007 року.

23.02.2015 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення по справі № 520/16369/13-ц, яким позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволено. Звернуто стягнення па предмет іпотеки - на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 210,2 кв.м. в тому числі житловою 115,4 кв.м., що належить ОСОБА_4 , в рахунок погашення загальної заборгованості за договором споживчого кредиту №0 від 22 січня 2007 року в сумі 775053 грн. 52 коп. та застосовано спосіб реалізації нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_4 у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відстрочено виконання рішення суду на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Стягнути з ОСОБА_7 та з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати в сумі 1720 грн. 50 коп. з кожного. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 та ОСОБА_4 до Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору кредиту розірваним, договору іпотеки припиненим.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26.08.2015 року по цивільній, справі № 520/16369/13-ц апеляційну скаргу ОСОБА_7 було відхилено. Апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено та змінено рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2015 року, виключивши із резолютивної частини рішення посилання на відстрочку виконання рішення суду на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В інший частині рішення залишено без змін.

16.02.2016 року Київським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки - на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 210,2 кв.м. в тому числі житловою 115,4 кв.м., що належить ОСОБА_4 в рахунок погашення загальної заборгованості за договором споживчого кредиту №0 від 22 січня 2007 року в сумі 775 053 грн. 52 коп. та застосувати спосіб реалізації нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_4 у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Позивач вказує, що втратила право власності на належне їй майно внаслідок його продажу на електронних торгах у рамках виконавчого провадження на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2015 року.

Позивач вважає, що вказані електронні торги з реалізації квартири і видані на підставі них протокол проведення електронних, торгів, акт про реалізацію предмету іпотеки та свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів підлягають визнанню недійсними, оскільки вони проведені із порушенням процедури реалізації належної Позивачу квартири. Як наслідок, спірна квартира була незаконно набута у власність ОСОБА_5 , а тому підлягає витребуванню на користь Позивача з чужого незаконного володіння.

Ухвалою судді від 02.08.2021 року позовну заяву будо залишено без руху у зв`язку з неповною сплатою судового збору та відсутністю підстав для зменшення його розміру.

Одночасно з подачею позову, представник позивача звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) з квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити ОСОБА_5 та третім особам вчиняти будь-які дії з володіння, користу вання та розпорядження квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій. Заборонити ОСОБА_5 та третім особам вчиняти будь-які дії щодо обмеження прав ОСОБА_4 у володінні та користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 04.08.2021 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову було відмовлено.

На виконання вимог ухвали суду від 02.08.2021 року, 20 серпня 2021 року представником позивача було надано на адресу суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 11 982,00 гривень.

Ухвалою суду від 06.09.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 04.10.2021 року.

20.09.2021 року представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛІОС» - Олійник А.О. на електронну адресу суду надіслав клопотання, в якому просив розгляд справи № 947/23372/21 (04.10.2021 року о 14:00 год. та подальші судові засідання) здійснювати в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою ZOOM, або за допомогою системи EasyCon.

22 вересня 2021 року до канцелярії суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко Оксані Михайлівні.

Ухвалою судді від 23.09.2021 року визнано відвід, заявлений представником позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко Оксані Михайлівні необґрунтованим. Передано заяву представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко Оксани Михайлівни для розгляду іншому судді того ж суду, визначеному у порядку, встановленому частиною першої статті 33 ЦПК України.

В подальшому, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Луняченко В.О. від 24.09.2021 року було відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 про відвід судді Куриленко Оксани Михайлівни. Справу повернуто для продовження розгляду по суті.

29 вересня 2021 року представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛІОС» - Олійник А.О. надав до суду заперечення на позов, в яких вважав подану позовну заяву необгрунтованою, незаконною та такою, що не підлягає задоволенню.

11.10.2021 року та 27.10.2021 року представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛІОС» - Олійник А.О. через канцелярію суду надав клопотання, в якому просив розгляд справи № 947/23372/21 (10.10.2021 року о 11:00 год. та подальші судові засідання) здійснювати в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою ZOOM, або за допомогою системи EasyCon.

12.10.2021 року представник відповідача Державного підприємства «Сетам» - Якимчук Н.М. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вважав необгрунтованою та безпідставною позовну заяву та просив відмовити у її задоволення в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.11.2021 року у задоволенні клопотання представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛІОС» - Олійник А.О. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції було відмовлено.

26.11.2023 року представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_8 надав відповідь на відзив ДП «Сетам», в якій вважав, що Відповідачем жодним чином не були спростовані доводи та підстави Позивача, викладені у позовній заяві, а відтак позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають задоволенню у повному обсязі.

В ході підготовчого судовго засідання, яке відбулось 03.12.2021 року, представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про зупинення провадження по справі до вирішення справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2021 року у справі № 520/16369/13-ц за скаргою ОСОБА_4 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_5 , ТОВ «ФК «Геліос», про визнання дій та рішення неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 03.12.2021 року клопотання представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 було задоволено. Зупинено провадження по даній справі до вирішення справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2021 року у справі № 520/16369/13-ц за скаргою ОСОБА_4 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_5 , ТОВ «ФК «Геліос», про визнання дій та рішення неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Через досить тривале зупинення провадження судом було перевірено відомості Єдиного державного реєстру судових рішень та встановлено, що постановою Верховного суду від 20 вересня 2023 року постанову Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року та ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2021 року було залишено без змін.

Ухвалою суду від 25.10.2023 року було поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

02 листопада 2023 року представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» Олена Микитенко надала до канцелярії суду заяву, в якій просить суд допустити до участі в режимі відеоконференції поза межами суду, в судовому засіданні по справі № 947/23372/21, що призначене на 08.11.2023 року о 10:15 годин, представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ГЕЛІОС» - Олену Вікторівну Микитенко. Подальший розгляд справи № 947/23372/21 здійснювати в режимі відеоконференції із наданням представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ГЕЛІОС» Олені Вікторівні Микитенко допуску до участі в усіх інших судових засіданнях по справі, в режимі відеоконференції поза межами суду, з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 06.11.2023 року у задоволенні клопотання представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» Олени Микитенко про проведення судових засіданнь в режимі відеоконференції було відмовлено.

В подальшому ухвалою суду від 16.11.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вказуючи на його необгрунтованість та безпідставність.

Представник відповідача приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича Гросу Владислав Євгенович у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» - Чебаненко Ольга Андріївна у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважаючи його безпідставним.

Представник відповідача Державного підприємства «Сетам» у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши сторін, оглянувши матеріали по справі, вважає що поданий позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.01.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, про видачу ОСОБА_4 кредиту у розмірі 90 000, 00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0 від 22.01.2008 року, 22.01.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки реєстровий номер 145, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В., відповідно до якого остання передала Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, у зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором, ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

23.02.2015 року Київський районний суд м. Одеси ухвалив рішення по справі № 520/16369/13-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та за зустрічними вимогами ОСОБА_4 та ОСОБА_7 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору кредиту розірваним, договору іпотеки - припиненим. Судовим рішенням звернуто стягнення на предмет іпотеки на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 210,2 кв.м., в тому числі житловою 115,4 кв.м., що належить ОСОБА_4 в рахунок погашення загальної заборгованості за договором споживчого кредиту № 0 від 22 січня 2007 року в сумі 775 053 грн. 52 коп. та застосовано спосіб реалізації нерухомого майна квартири у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог ст.38 Закону України «Про іпотеку». Суд відстрочив виконання рішення суду на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_7 до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання договору кредиту розірваним, договору іпотеки припиненим суд відмовив.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.08.2015 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.02.2015 року було змінено, а саме, з резолютивної частини рішення виключено посилання на відстрочку виконання судового рішення. В іншій частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.02.2015 року залишено без змін.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.02.2017 року по цивільній справі № 520/16369/13-ц, відмовлено ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором №0 від 22.01.2008 року у розмірі 96966,53 доларів США.

16.02.2016 року на виконанання рішення Київським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 210,2 кв.м. в тому числі житловою 115,4 кв.м., що належить ОСОБА_4 в рахунок погашення загальної заборгованості за договором споживчого кредиту № 0 від 22 січня 2007 року в сумі 775 053 грн. 52 коп. та застосувати спосіб реалізації нерухомого майна - квартири у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог ст.38 Закону України «Про іпотеку».

03.04.2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича було відкрито виконавче провадження № 58790513 з примусового виконання виконавчого листа № 520/16369/13-ц, виданого 16.02.2016 року Київським районним судом м. Одеси.

22.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої було проведено опис квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним.

16 квітня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ПП «БРОКБІЗНЕСКОНСАЛТ», якому запропоновано надати звіт щодо ринкової вартості описаного майна.

04 травня 2020 року було складено звіт, виконаного оцінювачем ОСОБА_9 , про незалежну оцінку квартири, загальною площею 210,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до звіту ринкова вартість об`єкта оцінки (без урахування ПДВ) складає 3 318 785,00 грн.

06.05.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. на адресу Одеської філії ДП «СЕТАМ» направлено заявку на реалізацію іпотечного майна.

09 червня 2020 року було призначено проведення перших електронних торгів з продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 (лот № 420752). Початкова ціна продажу 3 318 785,00 грн. Торги не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів.

22 липня 2020 року було призначено проведення других електронних торгів з продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 (лот № 428272). Початкова ціна продажу 2 655 028,00 грн. Торги не відбулися. Згідно протоколу № 492195 проведення електронних торгів торги не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. про заміну сторони виконавчого провадження від 16.09.2020 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з АТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Геліос».

На підставі Договору Факторингу № 27/05/2020 від 27.05.2020 року та Договору відступлення прав вимоги, посвідченого 27.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 793, що були укладені 27 травня 2020 року між АТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС», Банком було відступлено на користь ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» усі права вимоги Банку до Позичальника за кредитним договором та до його майнового поручителя за іпотечним договором.

В подальшому, 27 травня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю» «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю» «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» було укладено Договір Факторингу № 27/05/2020-2 від 27.05.2020 року та Договір відступлення прав вимоги, посвідчений 27.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 794, згідно з умовами яких, ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» відступлено на користь ТОВ «ФК «ГЕЛІОС» усі належні йому права вимоги до позичальника за кредитним договором № 0 від 22.01.2008 року та права вимоги до боржника за іпотечним договором, посвідченим 22.01.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В., за реєстровим номером 145.

Таким чином, новим кредитором за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22.01.2008 року, що був укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником є АТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_7 , та новим іпотекодержателем за іпотечним договором від 22.01.2008 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_4 став ТОВ «ФК «ГЕЛІОС».

Вказані обставини встановлені ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.08.2020 року по справі № 520/16369/13-ц (провадження № 6/947/409/20).

Враховуючи подання до суду заяви про заміну стягувача, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича від 14.07.2020 року було зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 520/16369/13-ц, та зупинено реалізацію нерухомого майна боржника.

Виконавче провадження № 58790513 з примусового виконання виконавчого листа № 520/16369/13-ц було поновлено постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича від 16.09.2020 року.

Далі постановою приватного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження від 16.09.2020 року замінено стягувача у виконавчому провадження з АТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Геліос».

У зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05.08.2020 року про заміну стягувача у виконавчому провадженні та відкриттям апеляційного провадження, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича від 10.12.2020 року було зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 520/16369/13-ц.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича від 12.04.2021 року було поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 520/16369/13-ц.

05.05.2021 року ОСОБА_5 , з урахуванням положень статті 47 Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про виконавче провадження», Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29 вересня 2016 року, придбала з прилюдних торгів предмет іпотеки, а саме: шестикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_4 , на праві приватної власності на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2007 року, справа № 2-1684/07, відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 537087 від 05 травня 2021 року по лоту №456615, про що свідчить Акт приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про реалізацію предмета іпотеки від 14 травня 2021 року, ВП № 58790513.

14 травня 2021 року приватним виконавцем на підставі протоколу проведення електронних торгів № 537087 від 05.05.2021 року видано акт про реалізацію предмета іпотеки, який є підставою для видачі нотаріусом покупцеві свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів.

На підставі вищевказаного Акту, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Жосан Т.І. 18 травня 2021 року видано Свідоцтво про право власності реєстровий номер 914.

З отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 .

Підставою для державної реєстрації стало: свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 914, виданий 18.05.2021, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Жосан Т.І.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Звертаючись до суду з позовом, Позивач посилається на порушення порядку визначення вартості та оцінки майна, внаслідок чого майно боржника реалізовано за ціною, що суттєво занижена та не відповідає реальній вартості.

Відповідно до ст. 18 Закону Укражїни «Про виконавче провадження» передбачені права та обов`язки державного виконавця.

Зокрема, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно-до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно з ч.2 ст. 56 вказаного Закону, арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. '

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов' язково зазначаються зокрема якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, па яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі, якщо сторони виконавчого провадження, а також заставо держатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання (частина перша статті 20 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, враховуючи те, що постанова про опис та арешт майна боржника була прийнята приватни виконавцем 22.01.2020 року і сторони в десятиденний строк з дня її винесення не повідомили виконавця про досягнення згоди щодо вартості майна, у виконавця було встановлене законом право на прийняття постанови від 16.04.2020 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні.

Також Позивач вважає оцінку майна протиправною тому, що суб`єкт оціночної діяльності не звертався до боржника з проханням доступу до вказаного майна і нібито не бачив його особисто.

Суб`єкт оціночної діяльності виїжджав до об`єкта оцінки та оглядав його що підтверджується`доданими до звіту фотографіями. За таких обставин ним не було порушено порядок оцінки.

Відповідно до п. 50 Національний стандарт № 1, «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється ознайомлення з об`єктом оцінки.

Норми чинного законодавства не зобов`язують суб`єкта оціночної діяльності безпосередньо проникнути всередину об`єкта нерухомості, а це означає що оцінювач має право вивчати об`єкт оцінки оглядаючи лише зовні та методом порівняння.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» вказано, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах. Але не встановлює обов`язку оцінювача проникати всередину об`єкта нерухомості для ознайомлення з ним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується па засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. За таких обставин позивачка не вправі вимагати у оцінювача внутрішнього огляду об`єкта оцінки, а тим більше вимагати визнавати торги недійсними з підстави такого не огляду.

Крім того як вбачається у звіті оцінювач зазначав: «Оцінювач не зміг оглянути об`єкт оцінки, через відсутність доступу і виконував оцінку за технічною документацією, наданої замовником. Керуючись принципом розумної обережності визначив загальний технічний стан як "задовільний" - стандартна обробка, житловий стан (див. Додатки - фотофіксація зовнішнього виду будинку)».

Таким чином вказане доводить те, що вивчення об`єкта і зовнішній огляд проводились та спростовує твердження про те що оцінка є заниженою. Адже стан об`єкта було вказано як задовільний що безумовно вплинуло на ціну об`єкта в бік її збільшення що безумовно в інтересах Позивача.

Між тим Позивач вважає що приватний виконавець мав її повідомити про проведення опису, а не здійснивши повідомлення порушив вимоги ст. 19 Закону України Про виконавче провадження.

Суд вважає такі посилання безпідставними та необгрунтованими, оскільки, якщо б боржниця з`явилася під час опису майна, вона відповідно до ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» могла би взяти у ньому участь, а відмова у цьому була б порушенням. Однак боржниці в ході опису не було, таким чином її права порушені не були.

Також суд звертає увагу на те, що Позивачем не надано до суду жодного доказу, що вона зверталась до приватного виконавця з запереченнями та незгодою проти наданого ПП «БРОКБІЗНЕСКОНСАЛТ» звіту про незалежну оцінку квартири та надавала виконавцеві належні докази на підтвердження спростування викладених в ньому висновків, або виконавцем відмовлено у рецензуванні звіту. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження своєї позиції, щодо заниження вартості майна.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 910/10136/17, від 14 лютого 2018 року у справі № 490/5475/15, дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а від гак не можуть бути підставою для визнання прилюднНх торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб.

Більш того, питання порушення порядку визначення вартості та оцінки майна вже досліджувалося Київським районним судом м. Одеси по справі №520/16369/13-ц.

Так, 17 червня 2020 року боржник ОСОБА_4 зверталась до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу

Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про опис та арешт майна (коштів)

боржника від 22.01.2020 року у виконавчому провадженні № 58790513. Визнати неправомірною

та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова

Георгія Володимировича про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта

господарювання для участі у виконавчому провадженні від 16.04.2020 року у виконавчому

провадженні № 58790513. Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого

округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича по проведенню оцінки майна,

визначеної у «Звіті про незалежну оцінку квартири, загальною площею 210,2 кв.м.,

розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить

ОСОБА_4 », дата складання звіту 04.05.2020 року, складеному суб`єктом оціночної діяльності

суб`єктом господарювання ПП «Брокбізнесконсалт» та підписаному директором ПП

«Брокбізнесконсалт» Богдановою Г.В. та оцінювачем ОСОБА_9 . Визнати протиправною

оцінку майна, визначену у «Звіті про незалежну оцінку квартири, загальною площею 210,2

кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить

ОСОБА_4 », дата складання звіту 04.05.2020 року, складеному суб`єктом оціночної діяльності

суб`єктом господарювання ПП «Брокбізнесконсалт» ОСОБА_10 та оцінювачем

ОСОБА_11 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.09.2021 року скаргу ОСОБА_4 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участі заінтересованих осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС», про визнання дій та рішення неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

У зазначеній ухвалі, між іншим, суд надав оцінку надаваного ОСОБА_4 до суду висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки, складеного 15.05.2020 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Компанія «Парус», на підтвердження заниження вартості оцінки майна у звіті про незалежну оцінку майна від 16.04.2020 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до поданого скаржником висновку, ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 , складає 3 998 438 грн., що еквівалентно 149 871 доларів США, що є більшим значенням ніж вартість цього об`єкту у звіті, складеного 16 квітня 2020 року оцінювачем ПП «БРОКБІЗНЕСКОНСАЛТ» ОСОБА_9 , відповідно до якого ринкова вартість квартири складає 3 318 785,00 грн., що дорівнює еквівалент 121 916 доларів США.

Як вбачається з поданного скражником висновку, оцінювач в якості джерел інформації для дослідження об`єктів порівняння використовував інформацію, отриману, з сайтів мережі інтернет станом на 15.05.2020 року. що є пізнішим строком ніж дані отримані оцінювачем станом на час проведення спірного звіту, а саме 16.04.2020 року.

Даних про зміну ринку та інших факторів, що впливають на ринкову вартість нерухомого майна у період з 16.04.2020 року по 15.05.2020 року, оцінювачем у поданому висновку не наведено.

Крім того, слід враховувати, що у поданому скаржником висновку, оцінювач встановив, що стан досліджуваного об`єкту слід визначити, як «добрий», що відповідає висновкам оцінювача у спірному звіті від 16.04.2020 року.

Приймаючи застосування оцінювачем іншої дати для проведення дослідження, суд не приймає поданий ОСОБА_4 висновок від 15.05.2020 року в якості належного доказів підтверджуючого заниження вартості оцінки майна у звіті про незалежну оцінку майна від 16.04.2020 року.

Також, вказаний висновок жодним чином не спростовує висновків, здійснених оцінювачем в оспорюваному звіті, не доведено підстав, які відповідно до Національного стандарту № 1 підтверджують необ`єктивність та неякісність (недостовірність) оцінки, проведеної у звіті про незалежну оцінку вартості майна від 16 квітня 2020 року.

За наслідком чого суд вважав, що визначення вартості майна боржника проведено з дотриманням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», постанови Кабінету Міністрів України № 1891 «Про затвердження Методики оцінки майна», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна».

Позивачем було оскаржено вказану ухвалу в Одеському апеляційному суді. За наслідком розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 , постановою Одеського апеляційного суду від 22.02.2023 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13.09.2021 року було залишено без змін.

Колегія суддів Одеського апеляційного суду проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, з аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження», прийшла до висновку, що суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку, що приватним виконавцем належним чином здійснено виконавчі дії з опису та арешту майна, призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, звіт про незалежну оцінку майна відповідає відповідним нормативно-правовим актам з оцінки майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у гомподарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо посилання на порушення правил проведення електронних торгів, в зв`язку з тим, що Організатором не було вжито заходів щодо відновлення других електронних торгів, а було здійснено уцінку майна та призначено нові торги.

Як вже зазначалося, 09.06.2020 року було призначено проведення перших електронних торгів з продажу іпотечної квартири. Початкова ціна продажу 3 318 785,00 грн. Дані торги не відбулися на підставі відсутності допущених покупців/учасників.

22.07.2020 року було призначено проведення других електронних торгів з продажу іпотечної квартири. Початкова ціна продажу 2 655 028,00 грн.

14.07.2020 року Приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого у зв`язку з поданою ТОВ «ФК «Геліос» заявою про заміну стягувача по справі.

Дана постанова була надіслана Приватним виконавцем на адресу ДП «Сетам», відповідно другі торги також не відбулися на підставі відсутності допущених покупців/учасників.

Таким чином, оскільки другі електронні торій фактично не відбулися, то Організатор проведення електронних торгів цілком законно знизив вартість майна відповідно до закону та передав майно для реалізації на третіх електронних торгах.

Також Позивач стверджує про порушення вимог чинного законодавства, оскільки приватним виконавцем не було зупинено вчинення виконавчих дій.

25 квітня 2021 року між ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_12 , з іншої було укладено Договір про переведення за кредитним договором та договором іпотеки, відповідно до якого новим боржником за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.01.2008 року, укладеного між ОСОБА_7 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», та Іпотечним договором від 22.01.2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним інноваційним «УкрСиббанк», є ОСОБА_12 .

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (Негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою переведення боргу лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

У своїх поясненнях представник третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» зазначили, що Боржник не надсилав на адресу стягувача жодного запиту з приводу надання згоди на укладення договору про, заміну боржника в зобов`язанні.

ТОВ «ФК «Геліос» не надавало Боржнику згоди на заміну боржника у зобов`язанні іншою особою, про що було повідомлено приватного виконавця.

Умови кредитного договору також не передбачають можливості за власноіо ініціативою боржника в односторонньому порядку здійснювати заміну сторони іншою особою.

Окрім вищезазначеного, договір не був нотаріально посвідченим та укладений без урахування позиції кредитора.

Тому підписаний між Боржниками та ОСОБА_12 договір не створює жодних правових наслідків.

У відповідності до вимог ч. ст. 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Частиною другою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо йог о недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (ч.1,5 ст. 216 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, у тому числі, є договори та інші иравочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 521 ЦК України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про зупинення виконавчого провадження ОСОБА_12 не надано документів заміни Іпотекодавця, яка б була вчинена в тій самій формі, що і Іпотечний договір (нотаріальній формі) та зареєстрована відповідно до норм чинного законодавства.

В свою чергу, стаття 520 ЦК України страхує кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника.

Згода кредитора є необхідною умовою у зв`язку з тим, що боржник завжди має істотне значення для кредитора. Кредитор завжди розраховує на наявність можливостей (платоспроможності, наявність майна і тд.) у боржника виконати свої зобов`язання.

Крім того, доказів на підставі чого було замінено боржника по також не надані, тому у виконавця були відсутні підстави для зупинення виконавчого провадження.

Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17).

Відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц).

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, - державна виконавча служба й організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є їхній переможець. Виходячи з наведеного, сторонами договору, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба й організатор цих торгів, та покупець - переможець торгів.

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц зазначено, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Тобто, для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що приватний виконавець вчинив всіх належних дій і не порушив жодним чином норми чинного законодавства, оскільки згоди на заміну боржника по справі стягувач не надавав, правочин щодо заміни Іпотекодержателя не вчинено в належній формі, тому виконавче провадження з примусового виконання рішення Київського районного буду м. Одеси від 23.02.2015 року а саме звернення стягнення на предмет іпотеки не могло бути зупинено.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове ішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у изначенбму законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавці мають раховувати не лише факт звернення із заявою про заміну сторони, яка вибула, її правонаступником, а і докази, які свідчать, що така сторона виконавчого провадження вибула.

Також суд звертає увагу, що питання порушення приватним виконавцем вимог чинного законодавства, в зв`язку з тим, що не було зупинено вчинення виконавчих дій вже було предметом розгляду в Київському районному суді м. Одеси по справі № 520/16369/13-ц (провадження № 4-с/947/52/21).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.07.2021 року вирішено відмовити у задоволені скарги ОСОБА_4 , заінтресовані особи приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос», про визнання незаконними дій приватного виконавця щодо відмови в зупиненні вчинення виконавчих дій на підставі заяви від 06.05.2021 року у виконавчому провадженні №58790513.

Тобто судом встановлено, що в діях приватного виконавця Парфьонова Г.В. відсутні порушення норм чинного законодавства.

Щодо твердження Позивачки, що предмет іпотеки, який відчужено на електронних торгах є спільною сумісною власністю.

22.01.2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. за реєстровим № 145.

Іпотечний договір було укладено в забезпечення вимог Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 22.01.2008 року, Договором про надання споживчого кредиту № 0, боржником за якими виступав чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , який отримував кредитні кошти на споживчі цілі.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до п. 1.6. Договору іпотеки, предмет іпотеки є особистою приватною власністю Іпотекодавня (про що Іпотекодержатель нотаріусом Повідомлений) на підставі Заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2007 року, справа № 2-1684/07, зареєстрованого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі № 639пр-180, номер запису 338 згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15161595, виданого 09.07.2007 року, реєстраційний № 10772154.

Згідно з частиною першою статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Разом з тим, Позивачем не долучено жодного рішення суду щодо визнання права власності на певну частину майна, що підтверджувало би факт того, що майно є спільною сумісною власністю.

Вілповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається ОСОБА_7 був учасником справи № 520/16369/13-ц, суду за захистом порушеного права відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» не звертався, що фактично свідчить, що виконавцем не порушені його права.

Навіть, якщо припустити, що майно є спільною сумісною власністю, то відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступнинтва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Квартира реалізована на електронних торгах в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, яким передбачено саме звернення стягнення на квартиру.

Таким чином, вилучення та реалізація майна, що належало позивачу, було здійснено в інтересах належного відправлення судочинства, з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення, що є легітимною метою в загальних інтересах суспільства.

Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язок державного виконавця з`ясовувати сімейний стан боржника та встановлювати режим майна, власником якого є боржник на підставі відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України та частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; водночас ухиленням від виконання цього обов`язку є перекладення державою відповідальності за фінансове забезпечення організації виконавчого провадження на особу, на користь якої ухвалене судове рішення; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень (§ 43 рішення у справі «Shmalko v. Ukraine» від 20 липня 2004 року, § 84 рішення у справі «Fuklev v. Ukraine» від 07 червня 2005 року, §§ 46, 51, 54 рішення у справі «Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine» від 15 жовтня 2009 року).

Таким чином реалізація іпотечного майна в рамках виконавчого провадження жодним чином не порушила права ОСОБА_4 .

Щодо позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння варто зазначити наступне.

Майно було реалізоване в рамках виконавчого провадження, тому відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Отже, враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що оскільки позивачем не доведено порушення її прав з боку відповідача, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст. 124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 203, 204, 215, 321, 328, 330, 355, 368, 371, 386, 388, 650, 655, 656 ЦК України, ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_5 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійснимими протоколу проведення електронних торгів, акту приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2023 року