П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року м. Київ

Справа №760/10785/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4736/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Поліщук Н.В. , Шкоріної О.І. за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Оксюти Т.Г., 14 січня 2022 року у м. Києві, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом Приватного підприємства «Віктор і К» до ОСОБА_2 про розірвання договору від 26 вересня 2012 року про повну переуступку всіх прав заявника на реєстрацію в Республіці Молдова торгового знаку по заявці №029719 від 01 вересня 2011 року у зв`язку з істотною зміною обставин та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Віктор і К», третя особа: ОСОБА_1 про визнання недійсним договору від 27 лютого 2013 року про переуступку товарного знаку за заявкою №029719 від 01 вересня 2011 року ОСОБА_1 та про спонукання до виконання договору від 26 вересня 2012 року про повну переуступку всіх прав заявника на реєстрацію в Республіці Молдова торгового знаку за заявкою №029719,

В С Т А Н О В И В

У квітні 2021 року ПП «Віктор і К» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просило розірвати договір від 26 вересня 2012 року про повну переуступку всіх прав заявника на реєстрацію в Республіці Молдова торгового знаку по заявці № 029719 від 01 вересня 2011 року, укладений між Приватним підприємством «Віктор і К» та ОСОБА_2 у зв`язку з істотною зміною обставин.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неможливість виконання умов договору від 26 вересня 2012 року про повну переуступку ОСОБА_2 всіх прав заявника на реєстрацію в Республіці Молдова торгового знаку по заявці № 029719 від 01 вересня 2011 року у зв`язку з реєстрацією торгового знаку по цієї заявці на іншу особу - ОСОБА_1 , про що ПП «Віктор і К» стало відомо у травні 2020 року.

Як на підставу своїх порушених прав підприємство посилалося на лист ОСОБА_2 від 05 квітня 2021 року з проханням до ПП «Віктор і К» виконати умови договору від 26 вересня 2012 року, а також на вимогу від 19 квітня 2021 року, якою ОСОБА_2 категорично відмовився від пропозиції ПП «Віктор і К» від 13 квітня 2021 року розірвати договір від 26 вересня 2012 року за згодою сторін та вимагав виконати його умови, а у разі відмови примусити ПП «Віктор і К» виконати умови договору та відшкодувати всі збитки у судовому порядку із накладенням арешту на активи підприємства.

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПП «Віктор і К», третя особа: ОСОБА_1 , в якому просив:

- визнати недійсним повністю договір від 27 лютого 2013 року про переуступку ПП «Віктор і К» ОСОБА_1 товарного знаку, що містить словесну частину «КОРОЛІВСЬКИЙ СМАК » по заявці Республіки Молдова № 029719 від 01 вересня 2011 року, підписаний з боку ПП «Віктор і К» патентною повіреною Республіки Молдова ОСОБА_3 (реєстр. № 17).

- зобов`язати ПП «Віктор і К» виконати умови договору від 26 вересня 2012 року про повну переуступку всіх прав заявника на реєстрацію в Республіці Молдова торгового знаку, що містить словесну частину «КОРОЛІВСЬКИЙ СМАК» по заявці № 029719 від 01 вересня 2011 року шляхом зобов`язання ПП «Віктор і К» здійснити всі необхідні дії для внесення до Національного реєстру товарних знаків Республіки Молдова, який веде Державне агентство з інтелектуальної власності Республіки Молдова змін щодо власника свідоцтва на товарний знак № НОМЕР_1 .

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовував наявністю суттєвих недоліків договору від 27 лютого 2013 року про переуступку ПП «Віктор і К» ОСОБА_2 товарного знаку, що містить словесну частину «КОРОЛІВСЬКИЙ СМАК» по заявці Республіки Молдова № 029719 від 01 вересня 2011 року, підписаного з боку ПП «Віктор і К» патентною повіреною Республіки Молдова ОСОБА_3 , зокрема на укладання цього договору всупереч умовам, раніше встановленим договором від 26 вересня 2012 року про повну переуступку всіх прав заявника на реєстрацію в Республіці Молдова торгового знаку, що містить словесну частину «КОРОЛІВСЬКИЙ СМАК» по заявці № 029719 від 01 вересня 2011 року.

Також ОСОБА_2 вважав, що в діях ПП «Віктор і К», пов`язаних зі зверненням із первісним позовом, вбачався недобросовісний намір безпідставно уникнути свого обов`язку щодо належного виконання умов договору від 26 вересня 2012 року.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2022 року позов Приватного підприємства «Віктор і К» до ОСОБА_2 про розірвання договору від 26 вересня 2012 року про повну переуступку всіх прав заявника на реєстрацію в Республіці Молдова торгового знаку по заявці №029719 від 01 вересня 2011 року у зв`язку з істотною зміною обставин - залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Віктор і К», третя особа: ОСОБА_1 про визнання недійсним договору від 27 лютого 2013 року про переуступку товарного знаку за заявкою №029719 від 01 вересня 2011 року ОСОБА_1 та про спонукання до виконання договору від 26 вересня 2012 року про повну переуступку всіх прав заявника на реєстрацію в Республіці Молдова торгового знаку за заявкою №029719 - задоволено.

Визнано недійсним повністю договір від 27 лютого 2013 року про переуступку ПП «Віктор і К» ОСОБА_2 товарного знаку, що містить словесну частину «КОРОЛІВСЬКИЙ СМАК» по заявці Республіки Молдова № 029719 від 01 вересня 2011 року, підписаний з боку ПП «Віктор і К» патентною повіреною Республіки Молдова ОСОБА_3 (реєстр. № 17).

Зобов`язано ПП «Віктор і К» виконати умови договору від 26 вересня 2012 року про повну переуступку всіх прав заявника на реєстрацію в Республіці Молдова торгового знаку, що містить словесну частину «КОРОЛІВСЬКИЙ СМАК» по заявці № 029719 від 01 вересня 2011 року шляхом зобов'язання ПП «Віктор і К» здійснити всі необхідні дії для внесення до Національного реєстру товарних знаків Республіки Молдова, який веде Державне агентство з інтелектуальної власності Республіки Молдова змін щодо власника свідоцтва на товарний знак № НОМЕР_1 .

Стягнуто з Приватного підприємства «Віктор і К» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1816,00 грн.

Не погодився із вищезазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , ним подано апеляційну скаргу, в якій він вказує на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зокрема, ОСОБА_1 вказує, що не був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, чим було порушено його право на доступ до правосуддя, позбавлено можливості надати свої заперечення щодо заявлених позовних вимог. Також в якості порушення норм процесуального права вказує на те, що суд не мав права визнати договір про переуступку, укладений між ним та ПП «Віктор і К» недійсним, оскільки він не виступав як відповідач або хоча б співвідповідач у процесі.

Крім того зазначає, що позовна заява та зустрічний позов були подані з порушенням трирічного строку позовної давності. ПП «Віктор і К» було відомо про укладений ним договір про переуступку з 2013 року і вони мали звернутись до суду до 27 лютого 2016 року. Крім того, ОСОБА_2 , підписуючи договір переуступки прав 26 вересня 2012 року, протягом 8-10 років не реалізовував права, що випливали з цього договору.

Вказує що правових підстав на підписання договору переуступку від 26 вересня 2012 року між ПП «Віктор і К» та ОСОБА_2 на момент підписання такого договору не було, оскільки товарний знак на той момент ще перебував під правовою охороною. Даний товарний знак було зареєстровано у Республіці Молдова лише 20 лютого 2013 року, а тому до цієї дати було неможливо укласти договір переуступки прав на товарний знак. А тому ОСОБА_2 не мав повноважень для реєстрації торгового знака в Республіці Молдова та подальшої реєстрації договору переуступки. Крім того вважає, що так званий договір переуступки був фіктивно укладений лише у 2021 році з метою позбавити його прав на товарний знак. Внаслідок цього вважає за необхідне провести експертизу для перевірки достовірності дати підписання договору.

Звертає увагу, що суд не запитував інформацію про публічність так званого договору.

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким направити справу на новий розгляд або відхилити як основний позов так і зустрічний.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПП «Віктор і К» вказує на те, що апелянт пропустив строк для оскарження рішення суду першої інстанції, чим ввів суд в оману. Зазначає, що суд зробив всі необхідні процесуальні дії щодо належного повідомлення скаржника, а тому останній був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Вказує, що ПП «Віктор і К» звернулося до суду з первісним позовом одразу, коли дізналось про своє порушене право, а саме настав час за договором переуступки на виплату ОСОБА_2 винагороди і останній звернувся до ПП «Віктор і К» із відповідним листом, а згодом і з вимогою від 19 квітня 2021 року, якою ОСОБА_2 відмовився від добровільного розірвання договору. а отже ними не порушено строки позовної давності.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що ОСОБА_2 не був зареєстрований як фізична особа-підприємець, тому договір про переуступку був незаконним, проте ним не було надано матеріально-правового обґрунтування своїй тезі про незаконність названого договору із зазначеної причини.

Вважає, що судом першої інстанції було надано належну оцінку всім обставинам справи, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом - адвокат Білицький П.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_1 повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повідомлень на вказану ним електронну пошту /т.2 а.с.148,156,162/, що в силу ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням.

Відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 повідомлявся про час та місце розгляду справи за відомою суду поштовою адресою, однак за даними поштового відділення за вказаною адресою адресат відсутній /т.2 а.с.144,155,163/.

В порядку п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Адресу електронної пошти ОСОБА_2 в ході всього розгляду справи суду не повідомив.

Також на підставі ч.11 ст.128 ЦПК України, дана особа була повідомлена про розгляд справи апеляційним судом через оголошення на сайті суду /т.2 а.с.157/.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи вищенаведені положення процесуального закону, першочерговому вирішенню підлягають доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 , як третьої особи за зустрічним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що у зустрічному позові ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Віктор і К» про визнання недійсним договору від 27 лютого 2013 року про переуступку товарного знаку за заявкою №029719 від 01 вересня 2011 року ОСОБА_1 та про спонукання до виконання договору від 26 вересня 2012 року про повну переуступку всіх прав заявника на реєстрацію в Республіці Молдова торгового знаку за заявкою №0297, ОСОБА_1 був залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору за зустрічним позовом. Зі змісту зустрічного позову вбачається, що ОСОБА_1 має місце проживання у Республіці Молдова і є громадянином цієї держави /т.1 а.с.67/.

Ухвалою суду першої інстанції занесеною до протоколу судового засідання від 09 липня 2021 року прийнято до спільного розгляду з первісним зустрічний позов ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Віктор і К», третя особа: ОСОБА_1 про визнання недійсним договору від 27 лютого 2013 року про переуступку товарного знаку за заявкою №029719 від 01 вересня 2011 року ОСОБА_1 та про спонукання до виконання договору від 26 вересня 2012 року про повну переуступку всіх прав заявника на реєстрацію в Республіці Молдова торгового знаку за заявкою №0297 /т.1 а.с.90/.

09 вересня 2021 року представником ОСОБА_2 було подано клопотання про належне повідомлення третьої особи ОСОБА_1 шляхом направлення відповідного доручення компетентному органу іноземної держави, в порядку встановленому процесуальним законом України чи міжнародним договором України /т.1 а.с.94-97/

23 вересня 2021 року представником ОСОБА_2 було подано клопотання про приєднання перекладів документів, необхідних для вручення ОСОБА_1 /т.1 а.с.106-107/.

Згідно з супровідним листом від 20 вересня 2021 року судом першої інстанції направлено Міністерству юстиції Республіки Молдова прохання про вручення судових та позасудових документів ОСОБА_4 /т.1 а.с.108-111/ Матеріали справи містять зворотнє поштове повідомлення про вручення цього пакету документів /т.1 а.с.112/. Дані про виконання цього доручення в матеріалах справи відсутні.

Ухвалою суду першої інстанції від 08 листопада 2021 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 14 січня 2022 року /т.1 а.с.117/.

05 січня 2022 року та 11 січня 2022 року судом першої інстанції зареєстровано заяву ОСОБА_5 від 04 січня 2022 року, яка надійшла на електронну пошту суду, в якій він просить перенести судове засідання призначена на 14 січня 2022 року, для здійснення перекладу документів, що надійшли йому від суду українською мовою, укласти договір про надання правової допомоги з українським адвокатом, провести вакцинацію для офіційного в`їзду в Україну /т.1 а.с.112-130/. Така ж заява ОСОБА_6 надійшла засобами поштового зв`язку і зареєстрована канцелярією суду 12 січня 2022 року. До заяви долучено копію поштового повідомлення про вручення ОСОБА_4 кореспонденції направленої Солом`янським районним судом м. Києва /т.1 а.с.131,132/.

12 січня 2022 року представником ОСОБА_2 було подано клопотання про приєднання перекладів судових документів на румунську мову /т.1 а.с.133-142/.

Судом першої інстанції оформлено Прохання про вручення за кордом судових та позасудових документів, зокрема, і судове повідомлення про призначений розгляд справи на 14 січня 2022 року /т.1 а.с.143-150/. Дані про виконання цього доручення в матеріалах справи відсутні.

13 січня 2022 року від представника позивача за первісним позовом надішли пояснення, в яких вказувалось про наявні дані про обізнаність ОСОБА_1 про розгляд цієї справи, а саме представником надано копію рішення Кишиніського районного суду (центральний офіс) від 10 грудня 2021 року, яким за клопотанням представника ОСОБА_1 зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до SA JLC про встановлення факту порушення прав на торгівельну марку, заборону на порушення прав власника, стягнення відшкодування, стягнення моральної шкоди, попереднє вилучення продукції з цивільного обороту, тимчасову заборону на ввезення та торгівлю під торгівельною маркою до розгляду справи Солом`янським районним судом м. Києва /т.1 а.с.151-156/.

В судовому засіданні 14 січня 2022 року суд першої інстанції ухвалив розпочати розгляд справи у відсутність третьої особи за зустрічним позовом, в цьому судовому засіданні розглянуто справу по суті за участі представників позивача та відповідача та ухвалено рішення /т.1 а.с.157-160/.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В силу ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Положеннями ст.129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено. зокрема: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В порядку ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

В порядку п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав першої неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з положеннями п.п.1,2 ч.3 ст.226 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;

Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. У разі відсутності адресата особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

В порядку ст. 496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Договір між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах був підписаний 13 грудня 1993 року, датою його ратифікації є 10 листопада 1994 року а датою набуття чинності: 24 лютого 1995 року.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1 цього Договору громадяни однієї Договірної Сторони користуються на території іншої Договірної Сторони у відношенні своїх особистих та майнових прав таким же правовим захистом, які і громадяни цієї Договірної Сторони.

Громадяни однієї Договірної Сторони мають право вільно і без перешкод звертатися до органів іншої Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні та кримінальні справи, можуть виступати в них, подавати клопотання, пред`являти позови, а також здійснювати інші процесуальні дії за тих же умов, що і громадяни цієї Договірної Сторони.

Згідно зі ст. 2 цього Договору суди, органи прокуратури і нотаріату Договірних Сторін, що далі іменуються «установи юстиції» надають взаємно правову допомогу у цивільних та кримінальних справах. Інші органи Договірних Сторін, компетентні в цивільних та кримінальних справах, звертаються за наданням правової допомоги за посередництвом власних установ юстиції.

Положеннями ст.3 цього Договору визначено, що в справах, що охоплюються цим Договором, установи юстиції, зносяться між собою за посередництвом центральних органів, якщо інше не передбачено цим Договором. В розумінні цього Договору центральними органами є: з боку України - Міністерство юстиції та Генеральна Прокуратура, а з боку Республіки Молдова - Міністерство юстиції та Прокуратура Республіки Молдова.

Відповідно до ст. 9 цього Договору запитувана установа здійснює вручення документів відповідно до правил, які діють в її державі, якщо документи, які вручаються, складені державною мовою запитуваної Сторони або якщо додано завірені переклади на мову запитуваної Сторони. В інших випадках вручення документів адресатові здійснюється за його добровільною згодою.

В порядку визначеному ст.10 цього Договору підтвердження вручення документів оформлюється відповідно до правил запитуваної Договірної Сторони. У підтвердженні зазначається час, місце, спосіб вручення і особа, якій вручено документ. Якщо лист оформлено у двох примірниках, підтвердження отримання може також міститися в одному з цих примірників.

Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України № 1092/5/54 від 27 червня 2008 року у п. 1.7. визначено, що суди України з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах взаємодіють з іноземними компетентними органами через міжрегіональні управління та Міністерство юстиції України.

Велика Палата Верховного суду, зокрема в Постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц, вказала на те, що не повідомивши відповідача належним чином про час і місце розгляду справи, були порушені принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права.

З наведених обставин справи вбачається, що третя особа за зустрічним позовом є громадянином Республіки Молдова. Судом першої інстанції були вчиненні дії щодо оформлення доручення до іноземного суду для вручення судових і позасудових документів, однак ці дії вчинені з порушенням порядку встановленого міжнародним договором та Інструкцією. Зокрема, таке доручення не було направлено через Міністерство юстиції України та не було одержано підтвердження вручення документів. А отже не можна стверджувати, що судом першої інстанції здійснено належне повідомлення громадянина іноземної держави належним чином.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_7 визнає обставини отримання ним направленої безпосередньо на його поштову адресу судових документів і, зокрема, судового повідомлення про призначений розгляд справи на 14 січня 2022 року. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 був повідомленим про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції. ОСОБА_7 05 січня 2022 року звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, яке викладено на українській мові, в якому просив про відкладення для забезпечення перекладу отриманих документів, для звернення за правовою допомогою та для забезпечення його приїзду в Україну для участі у справі.

Враховуючи, що звернення до суду першої та апеляційної інстанції здійснено ОСОБА_8 українською мовою, то його доводи про надання часу на переклад отриманих документів не вбачаються переконливими. Разом з тим, його посилання на необхідність отримання професійної правової допомоги та заява про особисту участь у розгляді справи, що є гарантованими державою Україною правами, слід визнати поважними причинами неявки в судове засідання 14 січня 2022 року, яке було першим після закінчення підготовчого засідання та з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд першої інстанції мав відкласти розгляд справи. Таким чином, слід погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не забезпечено скаржнику право на справедливий розгляд з додержанням принципів рівності і змагальності сторін учасників справи, де третя сторона користується такими ж правами як і сторони у справі.

Наступним процесуальним питанням, заявленим в апеляційній скарзі, яке підлягає вирішенню першочергово є питання суб`єктного складу учасників справи за зустрічним позовом.

Як вже вказано вище, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору за зустрічним позовом.

Зустрічний позов був поданий відповідачем ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Віктор і К», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання недійсним договору від 27 лютого 2013 року про переуступку товарного знаку за заявкою №029719 від 01 вересня 2011 року ОСОБА_1 та про спонукання до виконання договору від 26 вересня 2012 року про повну переуступку всіх прав заявника на реєстрацію в Республіці Молдова торгового знаку за заявкою №0297 /т.1 а.с.67-74/.

Ухвалою суду першої інстанції занесеною до протоколу судового засідання від 09 липня 2021 року прийнято до спільного розгляду з первісним позов зустрічний позов /т.1 а.с.90/.

В вимогах зустрічного позову відповідач просив:

- визнати недійсним договір від 27 лютого 2013 року про переуступку товарного знаку за заявкою №029719 від 01 вересня 2011 року ОСОБА_1

- зобов`язати ПП «Віктор і К» виконати умови договору від 26 вересня 2012 року про повну переуступку всіх прав заявника на реєстрацію в Республіці Молдова торгового знаку за заявкою №029719 від 01 вересня 2011 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

В порядку ч.ч.1,3 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Верховний Суд у Постанові від 17 травня 2021 року у справі № 309/2340/15 роз`яснив, що відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).

Окрім цього, процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків (24 березня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 1316/364/12).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19).

З наведених обставин справи вбачається, що зустрічний позов був поданий відповідачем ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Віктор і К», ОСОБА_1 визначений третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. При цьому у вимогах зустрічного позову відповідач просив визнати недійсним договір від 27 лютого 2013 року про переуступку товарного знаку за заявкою №029719, який був укладений між ПП «Віктор і К» та ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 , є стороною оспорюваного відповідачем договору, як і позивач за первісним договором ПП «Віктор і К», то має місце безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами якими, на думку позивача, порушено його права, свободи чи інтереси, а тому слід погодитись з доводами апеляційної скарги, що скаржник мав бути притягнутий до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами в якості відповідача. Процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків, а також за наслідками. Оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішуються права та обов`язки ОСОБА_1 , як сторони договору, щодо якого поставлені вимоги про визнання недійсним, а не лише можуть вплинути на його права та обов`язки, то його процесуальний статус не відповідає реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах.

Враховуючи, що має місце визначення неналежного складу учасників справи за зустрічним позовом, то суд позбавлений можливості надавати оцінку по суті спірних правовідносин за зустрічним позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Вимоги зустрічного позову про зобов`язання ПП «Віктор і К» виконати умови договору від 26 вересня 2012 року про повну переуступку всіх прав заявника на реєстрацію в Республіці Молдова торгового знаку за заявкою №029719 від 01 вересня 2011 року, як вбачається з викладених у зустрічному позові підстав, також мають безпосередній зв`язок з вимогами про визнання про недійсним договору від 27 лютого 2013 року про переуступку товарного знаку за заявкою №029719, який був укладений між ПП «Віктор і К» та ОСОБА_1 , оскільки як вказано у цьому позові на виконання умов договору торгівельна марка була зареєстрована за ОСОБА_1 в Республіці Молдова 28 червня 2013 року. А отже і у цих правовідносинах також має місце визначення неналежного складу учасників справи, тому суд позбавлений можливості надавати оцінку по суті спірних правовідносин за зустрічним позовом в цілому, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні вимог зустрічного позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржується рішення суду першої інстанції в повному обсязі, в якості підстав для скасування рішення суду в частині вирішення вимог первісного позову скаржником вказується на те, що так званий договір переуступки від 26 вересня 2019 року був фіктивно укладений лише у 2021 році з метою позбавити скаржника його прав на торгівельну марку. Разом з тим, питання щодо дійсності договору укладеного 26 вересня 2019 року між ПП «Віктор і К» та ОСОБА_2 не становило предмет даної справи, в первісному позові було поставлено питання про розірвання цього договору. Суд діючи в межах принципу диспозитивності, який закладено в положеннях ст. 13 ЦПК України та апеляційний суд діючи в межах ст.367 ЦПК України, не має виходити за межі позовних вимог та підстав позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Також апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 не є учасником справи за первісним позовом і рішенням суду в частині вирішення цих вимог його права не порушуються.

Враховуючи наведене, правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог первісного позову відсутні.

Враховуючи наявні підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, в порядку ст.141 ЦПК України, особі, яка подала апеляційну скаргу підлягає до компенсації понесені нею судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог, в розмірі 3064,50 грн, за рахунок позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2022 року в частині вирішення вимог зустрічного позову ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Віктор і К», третя особа: ОСОБА_1 про визнання недійсним договору від 27 лютого 2013 року про переуступку товарного знаку за заявкою №029719 від 01 вересня 2011 року ОСОБА_1 та про спонукання до виконання договору від 26 вересня 2012 року про повну переуступку всіх прав заявника на реєстрацію в Республіці Молдова торгового знаку за заявкою №029719 - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Віктор і К», третя особа: ОСОБА_1 про визнання недійсним договору від 27 лютого 2013 року про переуступку товарного знаку за заявкою №029719 від 01 вересня 2011 року ОСОБА_1 та про спонукання до виконання договору від 26 вересня 2012 року про повну переуступку всіх прав заявника на реєстрацію в Республіці Молдова торгового знаку за заявкою №029719 - залишити без задоволення.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3064,50 грн.

Позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Н.В. Поліщук

О.І. Шкоріна

Повний текст постанови складений 23 червня 2023 року.