Справа № 489/2186/23
Провадження №2/489/1273/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді - Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Войтенко К.М.

за участю представника позивача - Демиденко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

встановив.

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просив зменшити розмір аліментів, які стягнуті з нього на користь ОСОБА_2 за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2013 на утримання дитини ОСОБА_3 , 2009 року народження з 1/3 частини до 1/5 всіх видів заробітку (доходу), але не більше 20 % усіх видів заробітку. Мотивуючи вимоги тим, що він з відповідачкою перебував в зареєстрованому шлюбі з 20.04.2007 року. шлюб між ними розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2016. Під час перебування у шлюбних відносинах, у них з відповідачкою народився син ОСОБА_3 , 2009 року народження. Після розлучення дитина залишилася проживати з відповідачкою. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2013 з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 та утримання дитини ОСОБА_3 , 2009 року народження у розмірі 1/3 частини але не менше ніж 30 % від усіх видів його заробітку. Наразі, він не в змозі сплачувати такий розмір аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що стан його здоров`я значно погіршився. Проходячи службу у військовій частині він отримав поранення та з лютого 2023 по теперішній час перебуває на лікарняному, де щодня витрачається велика сума коштів. Крім того, перебуваючи у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , з якою на даний час зареєстровано шлюб, народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані обставини вказують про наявність суттєвих, істотних змін майнового та сімейного стану у позивача.

Від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що наданий час необхідно залишити розмір аліментів на колишньому рівні, у зв`язку зі значними поточними фінансовими витратами на утримання дитини. У зв`язку з військовим положенням та постійними ракетними обстрілами, вона разом з дитиною періодично виїжджає у безпечні місця, а це вимагає значних фінансових витрат (оренда житла, оплата комунальних послуг, транспортні витрати, тощо) та у зв`язку з чим вона не має можливості працевлаштуватися на постійну роботу. Окрім того, вона вимушена фінансово допомагати своїм батькам, які є пенсіонерами, крім того, її мати є інвалідом 2 групи. Син має низку хронічних захворювань, займається у дитячій школі мистецтв № 2. Крім того, у зв`язку з тим, що дитина займається дистанційно, вона купила в кредит ноутбук та наймає онлайн-репетиторів для додаткових занять за шкільною програмою. Станом на 05.04.2023, позивач має заборгованість зі сплати аліментів у загальному розмірі 234444,07 грн. Позивач має постійну роботу, офіційно працевлаштований та отримує високу заробітну плату. Згідно діючого законодавства, лікування військовослужбовців після поранення здійснюється виключно за рахунок держави або за допомогою волонтерів. Окрім того, позивач не надав фінансових документів, що підтверджують його витрати на лікування після поранення. Близькі родичі позивача не мають хронічних захворювань чи інвалідності, і не має потреби витрачати кошти на курс лікування для підтримки їхнього здоров`я.

Від позивача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких просить позов задовольнити. Вказує, що відповідачка жодним чином не доказала те, що вона разом з сином покидала межі міста, а усі переїзди, оплати комунальних послуг та вийняте житло, онлайн репетитори та ноутбуки в кредит, існують лише в її уяві та не мають нічого спільного з реальним станом речей. Вказані дії є спробою ввести суд в оману з метою отримання позитивного рішення по справі. Відповідачка фактично визнала те, що за рахунок аліментів, які він виплачує кожного місяця, вона фактично утримує батьків похилого віку, тобто вказані гроші не йдуть за цільовим призначенням. Вказані дії грубо порушують норми чинного законодавства та шкодять інтересам дитини. Твердження відповідачки про те, що їх дитина хворіє, не можна розглядати об`єктивно, оскільки не надано жодного підтвердження того, що дитина хворіє. Довідка, яка була надана відповідачем від 16.11.2022, вже майже 10 місяців, за цей період жодних повторних обстежень не проводилося. Також відповідачка стверджує, що він є неплатником аліментів, проте, ця інформація не відповідає дійсності, оскільки він є військовослужбовцем та з його заробітної плати утримується автоматично сума аліментів на утримання дитини. На даний час віє хворіє та перебуває на лікуванні.

Ухвалою суду від 17.05.2023, позовну заяву прийнято до розгляд, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.08.2023, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 2007 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2016.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2013, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Миколаєва, ІН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення місячного платежу.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , 14 липня 2014 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_4 від 29.04.2023 за вих. № 3485, ОСОБА_1 22 лютого 2023 року отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення під час виконання бойового завдання.

Відповідно до довідки з ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» від 05.05.2023, ОСОБА_1 знаходиться на лікуванні в урологічному відділенні з 07 березня 2023 року по теперішній час.

Як вбачається з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з Пенсійного фонду України, ОСОБА_8 у 2017 році отримала дохід у загальному розмірі 4200 грн. та у 2022 році отримала дохід у загальному розмірі 13000,00 грн.

Згідно постанови ЛКК № 113 від 16.11.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має захворювання, за станом здоров`я звільнений від уроків фізичної культури.

Відповідно до довідки Дитячої школи мистецтв № 2 від 02.06.2023 за вих. № 26, ОСОБА_3 навчається в Дитячій школі мистецтв № 2 м. Миколаєва на відділенні народних та ударних інструментів з 01.09.2022 по теперішній час.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Інгульським відділом державної виконавчої служби у м. Миколаєві від 05.04.2023 за вих. № 31339, ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 01.04.2023 становить 234444,07 грн.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки у нього на утримання є ще малолітня дитина та дружина.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Разом з тим, в даному випадку необхідно відзначити, що для застосування положень ст.192 СК України має значення не саме по собі формальне (номінальне) зменшення рівня доходу платника аліментів, а таке погіршення його майнового стану, яке не дозволяє останньому сплачувати аліменти в повному обсязі та одночасно забезпечувати собі належний рівень та умови життя, що, в свою чергу, зумовлює необхідність встановлення і доведення перед судом рівня видатків платника аліментів та оцінку їх у порівнянні з доходами.

Тягар з доведення перед судом рівня своїх доходів та видатків, їх співвідношення, яке свідчить про незадовільний майновий стан платника аліментів, за змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства процесуальний закон покладає на позивача, чого останнім, як вбачається із вищевикладеного, здійснено не було.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо посилання позивача на зміну його сімейного стану, слід зазначити наступне.

Ленінським районним судом м. Миколаєва при винесенні рішення суду від 17.04.2023 у справі № 2/489/1277/2013, встановлено факт перебування у ОСОБА_1 на утриманні неповнолітньої динити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином сімейний стан позивача було взято до уваги при визначені розміру аліментів.

Щодо посилання позивача на погіршення його матеріального стану у зв`язку з погіршенням його стану здоров`я, суд зазначає наступне.

Позивачем не надано жодних доказів своїх видатків, при порівнянні яких з поточним доходом позивача можливо б було зробити висновок про дійсний матеріальний стан позивача також позивачем не надано відомостей про отримання доходів за період до та після отримання поранення.

Щодо погіршення стану здоров`я, позивачем надано довідку з Військової частини НОМЕР_4 від 29.04.2023 за вих. № 3485, з якої вбачається, що ОСОБА_1 22 лютого 2023 року отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення під час виконання бойового завдання, довідку з ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» від 05.05.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 знаходиться на лікуванні в урологічному відділенні з 07 березня 2023 року по теперішній час, перевідний епікриз із медичної картки 5558/178/318, перевідний епикріз із медичної картки 5558/178/318/899, перевідний епікриз із медичної картки стаціонарного хворого №3115, карту інтенсивної терапії під час медичної евакуації №349, , виписний епікриз №2963, , виписку з медичної карти стаціонарного хворого №4495, первину медичну картку видану у м. Славянськ, довідку з Чернівецької обласної клінічної лікарні від 10.08.2023 про те що ОСОБА_1 з 07.03.2023 по 01.08.2023 знаходився в урологічному відділенні, а з 01.08.2023 по теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні в ортопедично-травматологічному підрозділі лікарні та копії фотознімків.

У судовому засіданні оглянуті оригінали документів копії яких надані позивачем до позовної заяви та в ході розгляду справи. Судом не встановлено невідповідність копій оригіналам.

З досліджених доказів беззаперечно вбачається факт погіршення здоров`я позивача внаслідок поранення, наступних операцій та пов`язаних з ними ускладень.

Твердження відповідачки про те, що дитина має захворювання та навчається у Дитячій школі мистецтв № 2, судом не береться до уваги, оскільки дослідження таких доказів відноситься до іншої категорії справ та не стосуються дійсної справи.

Також, судом не беруться до уваги твердження відповідачки про те, що у зв`язку з військовим положенням та постійними ракетними обстрілами, вона разом з дитиною періодично виїжджає у безпечні місця, а це вимагає значних фінансових витрат (оренда житла, оплата комунальних послуг, транспортні витрати, тощо) та у зв`язку з чим вона не має можливості працевлаштуватися на постійну роботу, оскільки з початку військового стану та дотеперішнього часу існують гуманітарні допомоги щодо виїзду громадян в безпечні міста, які надаються громадянам безкоштовно.

Щодо пояснень відповідачки про те, що у зв`язку з тим, що дитина займається дистанційно, вона купила в кредит ноутбук та наймає онлайн-репетиторів для додаткових занять за шкільною програмою, суд не бере до уваги вказані пояснення, оскільки вони відносяться до додаткових витрат.

Твердження відповідачки про те, що у неї на утриманні перебувають батьки пенсійного віку, судом не береться до уваги, оскільки останньою недостатньо долучених до матеріалів справи, доказів на підтвердження зазначеного.

Таким чином, суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у зв`язку з доведеністю суттєвого погіршення здоров`я позивача та вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2013, з 1/3 частки усіх видів доходу позивача на 1/5 частку усіх видів доходів позивача, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, крім того, при винесенні рішення суду від 17.04.2013, вказаний факт був встановлений.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 141, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17 квітня 2023 року в справі № 2/489/1277/13, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист по справі 2/489/1277/13 виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Миколаєва, ІН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення місячного платежу.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - невідомий.

Повний текст судового рішення складено «18» грудня 2023

Суддя Н.О. Рум`янцева