ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» грудня 2023 року

м. Харків

справа № 645/6298/18

провадження № 22ц/818/2484/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2019 року в складі судді Іващенко С.О.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 13 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як уповноважена особа щодо себе та своєї дочки ОСОБА_2 . Йому призначено допомогу з 13 вересня 2016 року по 12 березня 2017 року у розмірі 884,00 грн щомісячно.

До цього у період з 04 грудня 2014 року по 11 липня 2016 року відповідач отримував допомогу в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради.

Вказав, що як з`ясувалось з листа директора Харківського технічного ліцею №173 Харківської міської ради Харківської області від 05 січня 2018 року №05 дочка відповідача ОСОБА_2 навчалась в ліцеї ще з 01 вересня 2011 року, тобто задовго до початку проведення антитерористичної операції 07 квітня 2014 року, а тому і підстав для призначення допомоги не було.

Проте, у поданих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявах від 12 вересня 2016 року та 13 вересня 2016 року про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи вказано, що обставиною, що спричинила внутрішнє переміщення, є проведення антитерористичної операції, що виявилося недостовірною інформацією.

Вказав, що розпорядженням від 07 лютого 2018 року відмовлено йому у призначенні допомоги на наступний період за поданою ним заявою від 28 грудня 2017 року.

Обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації, який здійснює нарахування виплат, розраховано переплату бюджетних коштів ОСОБА_1 , яка складає 21 204,61 грн. Відповідачу направлено повідомлення про необхідність повернення надмірно перерахованих коштів за призначеною допомогою, проте він добровільно кошти не повернув.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь кошти у розмірі 21 204,61 грн.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2019 року позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради - задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Немишлянського району Харківської міської ради 21 204,61 грн, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1 762,00 грн.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 подав заяву про його перегляд.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - залишено без задоволення.

На вказане заочне рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення суду - скасувати та повністю відмовити у задоволенні позову, викликати свідків у судове засідання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заочне рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Так, він не був повідомлений про розгляд справи належним чином. Він з дочкою зареєстрований у смт Калинове Луганської області в будинку, що належав його дружині ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та похована в цьому селищі. Дочка ОСОБА_2 є інвалідом дитинства ІІІ групи, проходила реабілітацію та лікування у місті Харкові. У 2011 році вони з дружиною вимушені були влаштувати дочку на навчання у місті Харкові, оскільки у смт Калинове рівень освіти був недостатнім. Він відвозив дочку до міста Харкова у понеділок та забирав у п`ятницю. Протягом тижня вона проживала разом з родичкою ОСОБА_4 , яка була студенткою Харківського фармацевтичного університету спочатку по АДРЕСА_1 , а потім - по АДРЕСА_2 . Канікули та вихідні дитина проводила вдома в смт Калинове. Влітку 2014 року під час активізації бойових дій вони з дочкою були вимушені екстрено виїхати з смт Калинове, яке знаходилось в епіцентрі бойових дій за 200 м від лінії розмежування. Останній раз він був в смт Калиновому у 2016 році та побачив, що їхній будинок зруйновано. З 2016 року вони вимушено винаймають квартиру АДРЕСА_3 . На даний час він є пенсіонером за інвалідністю ІІ групи. Єдиним джерелом його доходів є пенсія по інвалідності і допомога внутрішньо переміщеній особі. Лист ліцею, де навчалась дочка з 2011 року, не є доказом відсутності у нього права отримувати щомісячну адресну допомогу на дочку як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Підстав для того, аби грошова допомога не призначалась, зокрема, нерухомого майна у власності на підконтрольній території України, немає. До літа 2014 року вони з дочкою проживали у смт Калиновому Луганської області. Сам по собі факт навчання дочки у місті Харкові до початку антитерористичної операції не підтверджує її постійного проживання там. Тимчасове перебування на період навчання не позбавляє постійного місця проживання. Місце проживання дочки до 2014 року мало визначатись за його місцем проживання як батька. З 09 серпня 2007 року по 28 лютого 2015 року він отримував соціальну допомогу на дитину з інвалідністю в Попаснянькій районній державній адміністрації, що також підтверджує їх проживання в Луганській області. Також це можуть підтвердити свідки.

Клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків, подане разом з апеляційною скаргою, колегія суддів вважає за необхідне залишити без задоволення, оскільки справа в силу вимог частини 1 статті 369 ЦПК України з урахуванням ціни позову та її категорії підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

29 листопада 2023 року від Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив повернути апеляційну скаргу без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване заочне рішення суду без змін. Вказав, що ОСОБА_1 пропустив строк на подання апеляційної скарги. ОСОБА_1 не мав права на щомісячну адресну допомогу, оскільки його дочка навчалась у Харкові до початку проведення антитерористичної операції. Отже вони з дочкою не є внутрішньо переміщеними особами, адже їх переміщення відбулось не з причини військової агресії російської федерації. Очевидним є факт надання завідомо недостовірних відомостей з метою безпідставного збагачення. Наданий ним лист навчального закладу є належним та допустимим доказом, а показання свідків не можуть бути взяті до уваги.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, заочне рішення суду - скасувати.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем безпідставно отримано щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яка підлягає поверненню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та його дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 76, 77).

ОСОБА_1 має ІІ групу інвалідності з 27 вересня 2022 року, а ОСОБА_2 - ІІІ групу інвалідності з дитинства (а. с. 71-74).

12 вересня 2016 року та 13 вересня 2016 року до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради звернулись ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_2 із заявами про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи. Як обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначено проведення антитерористичної операції (а. с. 14, 15).

Також 13 вересня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а. с. 8).

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 13 жовтня 2016 року ОСОБА_1 з дочкою призначено щомісячну допомогу переміщеним особам на проживання з 13 вересня 2016 року по 12 березня 2017 року в розмірі 884,00 грн (а. с. 10).

28 грудня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно звернулися до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а. с. 9).

Як вбачається з листа директора Харківського технічного ліцею №173 Харківської міської ради Харківської області від 05 січня 2018 року №05 ОСОБА_2 навчалась в ліцеї з 01 вересня 2011 року. Станом на 02 січня 2018 року ОСОБА_2 була ученицею 11-Б класу (а. с. 13).

Наказом Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 02 лютого 2018 року № 26 скасовано довідку неповнолітньої ОСОБА_2 від 13 вересня 2016 року № . З вказаного наказу вбачається, що неповнолітня ОСОБА_2 не є внутрішньо переміщеною особою, оскільки прибула до міста Харкова і навчається в Харківському технічному ліцеї № 173 з 2011 року, тобто фактично залишила місце проживання ще до початку проведення антитерористичної операції, і причина її переміщення до міста Харкова не пов`язана з проведенням антитерористичної операції. Ураховуючи встановлений факт подання ОСОБА_1 завідомо недостовірних відомостей для отримання довідки стосовно ОСОБА_2 , зазначення проведення антитерористичної операції обставинами, що спричинили її внутрішнє переміщення, довідку скасовано (а. с. 12).

Розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 02 лютого 2018 року відмовлено у призначенні допомоги ОСОБА_1 за заявою від 28 грудня 2017 року згідно з вимогами пункту 7 Порядку та у зв`язку зі скасуванням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 13 вересня 2016 року ОСОБА_2 (а. с. 11).

03 березня 2018 року Обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації повідомлено начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради про наявність переплати у розмірі 21 204,61 грн по особовому рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 (по Комінтернівському району з 04 грудня 2014 року по 11 липня 2016 року - 15 912,02 грн, по Немишлянському району з 13 вересня 2016 року по 12 березня 2017 року - 5292,59 грн) (а. с. 6).

28 серпня 2018 року Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради направило на адресу ОСОБА_1 вимогу про повернення переплати бюджетних коштів у вказаному розмірі (а. с. 7).

З 09 серпня 2007 року по 28 лютого 2015 року ОСОБА_1 призначалась державна соціальна допомога на дитину з інвалідністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Управлінні соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації, з 01 березня 2015 року по 12 липня 2016 року - в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради, з 13 липня 2016 року по 13 вересня 2018 року - в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, що підтверджується довідкою від 07 лютого 2022 року № 313 (а. с. 70).

У власності ОСОБА_1 перебуває будинок АДРЕСА_5 з 04 лютого 2010 року. Іншого майна у його власності немає, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 338658950 від 11 липня 2023 року (а. с. 75).

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована, зокрема, тим, що він не був повідомлений про розгляд справи належним чином.

Згідно з частиною другою статті 211 ЦПК України про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України у редакції на час ухвалення оскаржуваного судового рішення судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Частиною п`ятою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» і від 03 жовтня 2017 року у справі «Віктор Назаренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.

Принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене сенсу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (рішення у справі TRUDOV v. RUSSIA від 13 грудня 2011 року№ 43330/09, § 25, 27).

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18), постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 524/7446/13-ц (провадження № 61-43517св18).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що судова повістка на ім`я відповідача на 01 квітня 2019 року, коли ухвалено заочне рішення суду першої інстанції, повернута до суду без вручення з довідкою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Така відмітка не дає суду обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення сторони у судовій справі, зокрема не визначає, чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресовано судове рішення, не виявлено за місцем проживання.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 12 серпня 2019 року у справі №1340/5463/18, від 01 квітня 2020 року у справі № 0818/9696/2012, від 26 березня 2020 року у справі № 617/1674/13-ц, від 18 січня 2023 року у справі № 947/15524/20.

Тобто, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Зазначені висновки викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18, (провадження № 61-13667сво21), а також Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постановах від 28 квітня 2022 року у справі № 692/565/21, від 04 травня 2022 року у справі № 759/15052/19, від 01 червня 2022 року у справі № 2-1673/2010, від 10 серпня 2022 року у справі № 757/28189/20-ц, від 24 травня 2023 року в справі № 462/8526/14, від 13 вересня 2023 року у справі № 208/7526/20, від 01 листопада 2023 року у справі № 755/13977/18.

Суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та ухвалив заочне рішення без будь-яких доказів його належного повідомлення про день, час та місце судового засідання, про що відповідач зазначив у своїй апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Виходячи з неналежного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце засідання суду, судова колегія дійшла висновку про наявність обов`язкових підстав для скасування заочного рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення.

Ухвалюючи нове судове рішення по суті спору судова колегія виходить з наступного.

За змістом статті Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно зі статтею 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Постійне місце проживання особи визначаються нормами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пунктом 7 Правил реєстрації місця проживання - її адресою реєстрації.

Частинами 2, 3 статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» студенти, які здобували певний освітньо-кваліфікаційний рівень та мали реєстрацію місця проживання в гуртожитках, після зняття з реєстрації мають право на отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у випадку, якщо не бажають повернутися до попереднього місця проживання через обставини, зазначені у статті 1 цього Закону.

Стаття 24 Конституції України передбачає, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, системний аналіз змісту вказаної норми статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у поєднанні з конституційними гарантіями рівності громадян у правах, свободах та перед законом свідчить про те, що законодавець визначив внутрішньо переміщених осіб як таких, що не лише покинули своє місце проживання в результаті тимчасової окупації та не бажають жити під нею, а й ті, що не бажають туди повернутися з цієї причини з території України, яка не була окупована та де вони тимчасово мешкали.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

За змістом пунктів 1, 8 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 у редакції на час виникнення спірних правовідносин довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли , зокрема, відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону; у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки.

На час виникнення спірних правовідносин механізм надання тимчасової державної допомоги переміщеним особам на проживання регламентовано Порядком призначення та виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 № 505.

Згідно пунктів 1, 2 Порядку № 505 у відповідній редакції грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців

Відповідно до пункту 5 Порядку № 505 для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку .

У заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги: прізвище, ім`я та по батькові; число, місяць, рік народження; серія, номер паспорта громадянина України, ким і коли виданий; реєстраційний номер облікової картки платника податків (не зазначається фізичними особами, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної фіскальної служби і мають відмітку в паспорті); зареєстроване та фактичне місце проживання (перебування); наявність у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; наявність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб; місце роботи осіб працездатного віку та час, з якого особа там працює.

Пунктом 6 Порядку № 505 передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Пунктами 10 та 11 Порядку № 505 визначено, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу.

У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Частиною першою статті 1215 ЦК України передбачено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум.

Ці висновки підтвердила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18).

Отже, на грошову виплату щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, поширюється дія пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України, та вказана грошова сума не підлягає поверненню, якщо особа, яка її сплатила, не доведе, що виплата була здійснена внаслідок рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому, добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.

Як встановлено судом, позивач обґрунтовував свої вимоги щодо повернення виплаченої сім`ї відповідача допомоги тим, що при отриманні довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи його неповнолітньої дочки ОСОБА_2 допущено порушення вказаного Порядку, а саме: подано недостовірну інформацію, адже вона навчалась у місті Харкові з 2011 року, задовго до початку антитерористичної операції у 2014 році, тобто її переміщення не пов`язано з такими обставинами.

Однак, позивачем не надано доказів того, що при зверненні до Управління відповідач та його неповнолітня дочка діяли недобросовісно та подали недостовірну інформацію, яку неможливо було перевірити при вирішенні питання про призначення адресної допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи на час отримання довідки внутрішньо переміщеної особи та звернення за державною допомогою місце проживання ОСОБА_1 та його дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано в смт Калинове Луганської області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275.

Отже, місцем проживання відповідача та його дочки, незалежно від її фактичного знаходження на момент початку бойових дій, є смт Калинове Луганської області, що входить до Переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, і до якого вони не можуть повернутися внаслідок негативних наслідків від бойових дій та подальшої тимчасової окупації.

Таким чином, відповідач та його дочка подали достовірну інформацію про своє фактичне місце проживання у місті Харкові та місце реєстрації у Луганській області.

Навчання ОСОБА_2 в місті Харкові на момент початку антитерористичної операції не свідчить про зміну її постійного місця проживання, що визначається місцем реєстрації її та її батька, а також не є підставою для обмеження їх у правах, наданих особам, що були зареєстровані в Луганській області на той час. У справі відсутні безспірні докази того, що фактичне місце проживання ОСОБА_2 у місті Харкові, пов`язане з навчанням, мало постійний характер.

Також судом не встановлено обставин, які б свідчили про об`єктивну неспроможність позивача перевірити надану відповідачем інформацію при вирішенні питання про призначення адресної допомоги.

Той факт, що позивач самостійно у односторонньому порядку скасував довідку внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 № від 13 вересня 2016 року, не є належним і допустимим доказом неправомірності її видачі, оскільки суду не були надані докази про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказано неправдиві відомості чи надано сфальшовані документи, на підставі яких згадана довідка була видана, що зміст цієї довідки не відповідає дійсності, або не надає їй законний статус внутрішньо переміщеної особи на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свободи внутрішньо переміщених осіб».

Скасування раніше призначених сім`ї відповідача виплат та необхідність пов`язаного з цим повернення надмірно сплачених сум у даному випадку є не лише нелегітимним внаслідок невідповідності вимогам частини 1 статті 1215 ЦК України. Воно також є невиправданим та непропорційним втручанням у захищене статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право відповідача на мирне володіння майном, добросовісно отриманими грошовими коштами, про що було зазначено у пункті 71 рішення ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України».

Отже, зважаючи на вищевикладене, оскільки позивач не довів факту умисних недобросовісних дій з боку відповідача, а саме надання недостовірної інформації при отриманні адресної допомоги, та належним чином не спростував презумпцію добросовісності його дій, не підтвердив необґрунтоване нарахування грошової допомоги, то позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради не підлягають задоволенню.

Зважаючи на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права судова колегія дійшла висновку про те, що заочне рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову Управлінню праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради.

Доводи відзиву Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради щодо наявності підстав для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропуском ним строку на звернення до суду є безпідставними, оскільки заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2023 року, а апеляційну скаргу ним подано 01 листопада 2023 року, тобто у строк, передбачений частиною 4 статті 287 ЦПК України на апеляційне оскарження заочного рішення суду після його перегляду.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною шостою цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, та обидві сторони звільнені від сплати судового збору, судові витрати відносяться за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, ст.376, ст.ст.381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову Управлінню праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.