Ухвала

20 червня 2023 року

м. Київ

справа № 2-670/2006

провадження № 61-8214ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гареєв Євген Шамільович, на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 18 лютого 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2021 року до Іллічівського міського суду Одеської області надійшла апеляційна скарга адвоката Гареєва Є. Ш., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Іллічівського міського суду Одеської області

від 17 лютого 2006 року у справі № 2-670/2006р.

Іллічівський міський суд Одеської області на адресу суду апеляційної інстанції надіслав справу разом з апеляційною скаргою, в якій повідомив про те, що справа № 2-670/2006р за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, знищена за закінченням терміну зберігання, оригінал рішення зберігається в архіві суду, в номенклатурі справ суду.

Одеський апеляційний суд своєю ухвалою від 31 березня 2021 року апеляційну скаргу адвоката Гареєва Є. Ш., який діє в інтересах

ОСОБА_1 , на рішення Іллічівського міського суду Одеської області

від 17 лютого 2006 року направив до Іллічівського міського суду Одеської області для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

Іллічівський міський суд Одеської області своєю ухвалою від 07 червня 2021 року витребував докази.

Чорноморська міська рада Одеської області надала суду рішення Виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області

від 24 листопада 2005 року № 1158 про призначення ОСОБА_2 піклувальником неповнолітнього онука ОСОБА_3 .

Іллічівський міський суд Одеської області своєю ухвалою від 12 серпня

2021 року відновив втрачене судове провадження у справі № 2-670/2006.

13 вересня 2021 року справа надійшла до Одеського апеляційного суду.

Одеський апеляційний суд своєю ухвалою від 15 вересня 2021 року матеріали апеляційної скарги адвоката Гареєва Є. Ш., який діє в інтересах

ОСОБА_1 , повернув до Іллічівського міського суду Одеської області для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

Іллічівський міський суд Одеської області своєю ухвалою від 30 вересня 2021 року відновив втрачене судове провадження у справі № 2-670/2006

в частині визначення ОСОБА_2 піклувальником неповнолітнього онука ОСОБА_3

18 жовтня 2021 року адвокат Гареєв Є. Ш., який діє в інтересах

ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 30 вересня 2021 року.

Одеський апеляційний суд своєю постановою від 16 грудня 2021 року апеляційну скаргу адвоката Гареєва Є. Ш., який діє в інтересах

ОСОБА_1 , задовольнив частково. Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 30 вересня 2021 року скасував, справу направив до суду першої інстанції для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

Іллічівський міський суд Одеської області своєю ухвалою від 18 лютого 2022 року відмовив у відновленні втраченого провадження у справі

№ 2-670/2006.

Не погодившись з ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області

від 18 лютого 2022 року, адвокат Гареєв Є. Ш., який діє в інтересах

ОСОБА_1 , оскаржив її в апеляційному порядку.

Одеський апеляційний суд своєю постановою від 30 червня 2022 року апеляційну скаргу адвоката Гареєва Є. Ш., який діє в інтересах

ОСОБА_1 , залишив без задоволення. Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 18 лютого 2022 року про відмову у відновленні втраченого провадження залишив без змін. Зазначив, що постанова апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

29 травня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гареєв Є. Ш., на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 18 лютого 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 червня 2022 року, в якій заявниця просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким відновити втрачене судове провадження, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 41 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відновлення повністю або частково втраченого судового провадження чи відмови в його відновленні.

Стаття 389 ЦПК України визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

З огляду на зміст касаційної скарги та доданих до неї матеріалів оскаржувана в касаційному порядку ухвала суду першої інстанції про відмову у відновленнівтраченого судового провадження після її перегляду апеляційним судом не віднесена до переліку ухвал, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку (стаття 389 ЦПК України).

Отже, ЦПК України не передбачено права на оскарження у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у відновленні судового провадження після її перегляду апеляційним судом (пункт 41 частини першої статті 353 ЦПК України).

Відсутність передбаченого процесуальним законом права на касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у відновленні судового провадження у справі унеможливлює відкриття касаційного провадження

і на постанову суду апеляційної інстанції за результатами її розгляду.

Подібний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 06 грудня

2022 року у справі № 185/3617/22 (провадження № 61-12037ск22).

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» та від 18 листопада 2010 року

у справі «Мушта проти України», право на доступ до суду не є абсолютним

і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг на рішення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, згідно зі статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, закон надає Верховному Суду право використовувати процесуальні фільтри, закріплені у статті 389 ЦПК України, що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами цивільного судочинства.

У постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних «фільтрів» не порушує право на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, можна стверджувати, що введення процесуальних «фільтрів» допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує право доступу до правосуддя.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гареєв Є. Ш., подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390

та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_1

про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гареєв Євген Шамільович, на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області

від 18 лютого 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 30 червня 2022 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук