"20" червня 2023 р. Справа № 363/575/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

20 червня 2023 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., за участю секретаря Редкач М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності шляхом визнання права власності на 1/6 частину квартири придбаної спільно під час перебування у шлюбі,-

ВСТАНОВИВ:

01.02.2022 р. позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила: визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1/3 житлового приміщення яка належить ОСОБА_2 , а саме квартири розташованою за адресою АДРЕСА_1 ; визнати право власності на 1/6 частину вищезазначеної житлової квартири; судові витрати в повному обсязі покласти на Відповідача.

Свої вимоги обґрунтовує тим що, 24.05.2008 року сторони уклали шлюб, під час якого у них народилася дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спільного проживання та перебування у шлюбі, сторонами на спільні кошти було придбано одну третю частини квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , зазначену частку квартири вони зареєстрували на відповідача. Шлюб між сторонами розірвано 22 травня 2019 року. Позивач особисто намагалася в добровільному порядку домовитися з Відповідачем про поділ спільного майна, але Відповідач в добровільному порядку відмовляється розділити. У зв`язку з викладеним, вона змушена звернутися до суду із вказаною позовною заявою.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.02.2022 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.11.2022 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, в якому просив позов задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Просить не розглядати вимогу про стягнення з Відповідача правової допомоги в розмірі 7000,00 грн.

Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, крім того повідомлявся через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів

20 червня 2023 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.05.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 24.05.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений актовий запис № 573 (а.с. 6).

За час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_2 сторони записані її батьками (а.с.7).

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22.05.2019 року по справі № 363/3439/18 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Рішення набрало законної сили 24.06.2019 року (а.с. 8-9).

Відповідно до копії договору купівлі - продажу від 12.04.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Шостаком О.А. та зареєстровано у відповідному реєстрі за № 574 ОСОБА_4 передала ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частках кожному (по 1/3), а Покупці зобов`язуються прийняти цю квартиру в рівних частках і сплатити за неї обговорену грошову суму, а саме 200 000,00 грн. (а.с. 9-11)

Частиною 2 пункту 2.2. вказаного Договору передбачено, що ОСОБА_2 стверджує, що 1/3 частина квартири буде об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки він купує її перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_1 , згода якої на купівлю ним 1/3 частини квартири викладена в заяві, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Шостаком О.А. 12.04.2012 р. за № 573 (а.с. 9).

Матеріали справи містить також Витяг з Державного реєстру правочинів № 11214667 від 12.04.2012 р.(а.с. 11), Витяг про державну реєстрацію прав (а.с. 12), Довідку про внесення інформації зі звіту про оцінку до єдиної бази даних звітів про оцінку від 20.01.2022 року (а.с. 16-17), Інформації зі звіту про оцінку щодо об`єкта житлової нерухомості (квартира багатоповерховій або малоповерховій житловій будівлі) від 20.01.2022 р. (а.с. 18-19), висновок про вартість майна Суб`єкта оціночної діяльності приватного підприємства «Аверті» на вказану квартиру від 19.01.2022 р., відповідно до якої ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 , округлено складає 1 140 778 грн., у тому числі вартість 1/3 частки 380 259 грн. 34 коп. (а.с.20), Довідка про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , від 09.02.2021 р. № 1127, 1128 (а.с. 21-22).

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 ЦК України власник володіє, користується ї розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

В силу вимог ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно з вимогами ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

За змістом пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

В силу вимог ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частини друга статті 364 ЦК України).

Отже, стаття 60 СК України, стаття 368 ЦК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказані висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц та від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що під час перебування у шлюбі, сторонами на спільні кошти родини було придбано одну третю частину квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Зазначену частку спільного майна, а саме частку квартири сторони зареєстрували на відповідача, що також доводиться вище зазначеним документом. Доказів протилежного судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одну третю житлового приміщення яка належить ОСОБА_2 , а саме квартири розташованою за адресою АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину вищезазначеної квартири.

Крім цього, в силу вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1 901, 29 грн. та витрати з надання послуг з незалежної оцінки від 20.01.2022 року у розмірі 1 500,00 грн., а всього 3401,29 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 89, 141, 263, 265, 268, 273, 280-292, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності шляхом визнання права власності на 1/6 частину квартири придбаної спільно під час перебування у шлюбі- задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1/3 житлового приміщення, яка належить ОСОБА_2 , а саме квартири розташованою за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину житлової квартири, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 901, 29 грн. та витрати з надання послуг з незалежної оцінки від 20.01.2022 року у розмірі 1 500,00 грн., а всього 3401,29 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вишгородського районного суду Київської області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві, місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 )

Суддя М.Б. Баличева