П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року м. Київ

Справа № 2-471/12

Провадження: № 22-ц/824/8495/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Наталі Олегівни та Семенченка Руслана Олександровича в інтересах Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

на ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 27 січня 2023 року, постановлену під головуванням судді Новак Р.В.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О., заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

у с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця яка обґрунтована тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2012 року у справі № 2-471/12 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №95 від 29 травня 2007 року в сумі 13 412 856,36 грн перед АБ "Укргазбанк" звернуто стягнення на предмет іпотеки, а сааме, квартиру АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності їй, ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу предмета іпотеки визначеною суб`єктом оціночної діяльності, на стадії виконавчого провадження. На виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Н. О. В рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем були вчинені дії щодо залучення працівників поліції у кількості 3 осіб для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту приватного виконавця та залучених осіб при проведенні виконавчих дій, винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а також щодо призначення оцінки квартири. Вважала, що вчинені приватним виконавцем в рамках вказаного виконавчого провадження дії є протиправними, оскільки направлені на примусову реалізацію квартири, у якій зареєстровані малолітні діти, без відповідної згоди органів опіки та піклування протиправним, а також, без одночасного надання їй як боржнику іншого житла згідно ст. 109 ЖК Української РСР. За наведених обставин просила суд визнати дії приватного виконавця, направлені на примусову реалізацію квартири, в якій зареєстровані малолітні діти, без відповідної згоди органів опіки та піклування, а також без одночасного надання боржнику іншого житла, протиправними; визнати протиправною та скасувати постанови Уманець Н.О. від 31.03.2021 про залучення працівників Печерського управління полці її ГУНП у м. Києві, у кількості 3х осіб для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту приватного виконавця та залучених осіб, при проведенні виконавчих дій, від 14.04.2021 про опис та арешт майна (коштів) боржника; визнати протиправними дії приватного виконавця щодо призначення оцінки квартири боржника; а також заборонити приватному виконавцю вчиняти будь-які дії,направлені на примусову реалізацію квартири, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_2 ,без попереднього отримання відповідного дозволу від служби у справах дітей та сім`ї, а також без надання заявнику альтернативного співмірного житлового приміщення.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 27 січня 2023 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О., направлені на примусову реалізацію квартири, у якій зареєстровані малолітні діти, без відповідної згоди органів опіки та піклування.

Визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О. в межах виконавчого провадження № 62898292 щодо призначення оцінки квартири боржника, що розташована за адресою по АДРЕСА_2 .

Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О. від 31.03.2021 про залучення працівників Печерського управління поліції у м. Києві, у кількості трьох осіб для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту приватного виконавця та залучених осіб, при проведенні виконавчих дій.

Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О. від 14.04.2021 про опис та арешт майна (коштів) боржника.

В задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, приватний виконавець Уманець Н.О. та Семенченко Р. О. в інтересах ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просили ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні скарги.

Приватний виконавець Уманець Н.О. на обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що виконання рішення суду приватним виконавцем, а також проведення процесуальних дій в рамках виконавчого провадження, зокрема, опис та арешт не є діями, спрямованими на примусову реалізацію квартири, у якій зареєстровані малолітні діти, без відповідної згоди органів опіки та піклування. Такими діями відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 No512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 М° 2832/5) та Порядку реалізації арештованого майна, є безпосередня подача електронної заявки приватним виконавцем до ДП «CETAM». В чому, з точки зору чинного законодавства, проявилась протиправність дій виконавця в даній ситуації є незрозумілим. Станом на 24.01.2022 року рішення суду, яке перебуває на виконанні, чинне, жодні дії виконавця скасовані не були. А тому виконавець, керуючись статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження», винесла постанову про призначення суб?єкта оціночної діяльності - суб?єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.Постанова від 31.03.2021 року також виконавцем винесена відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Семенченко Р. О. в інтересах ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк», обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що судова практика Верховного Суду свідчить про відсутність необхідності отримання дозволу органу опіки та піклування та з`ясування обставини щодо часу реєстрації неповнолітніх дітей, наявності іншого місця проживання. Просив урахувати висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 02.10.2019 року у справі № 754/15589/14-ц, від 08 червня 2021 року у справі № 607/8145/18, від 06.05.2019 року у справі № 639/5828/15, від 06.11.2019 року у справі № 346/432/16, від 19.06.2019 року у справі № м695/2714/15, а також Верховного Суду у справі № 760/14086/21. Більш того, постановою Верховного Суду від 15.02.2023 року у справі № 760/14086/21 надано приватному виконавцю дозвіл на реалізацію квартири, право на користування якою мають неповнолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвалами Київського апеляційного суду від 01 та 16 березня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні Семенченко Р. О. в інтересах ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вислухавши пояснення ОСОБА_5 в інтересах ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Н. О. перебуває виконавче провадження № 62898292 з виконання виконавчого листа № 2-471/12, виданого 17 лютого 2014 року Печерським районним судом м. Києва, яким у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 95 від 29 травня 2007 року у сумі 13 412 856,36 грн перед АБ «Укргазбанк» звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу предмету іпотеки, визначеною суб`єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження.

05 вересня 2020 року ОСОБА_1 отримала вимогу від приватного виконавця щодо надання безперешкодного доступу до квартири АДРЕСА_1 .

Постановою приватного виконавця від 27 серпня 2020 року накладено арешт на предмет іпотеки, а саме: квартиру

АДРЕСА_1 , і відповідний запис внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження 37913216.

02 жовтня 2020 року до приватного виконавця надійшов лист за підписом боржника ОСОБА_1 , яка повідомила, що доступу до квартири з метою проведення опису та арешту добровільно не надасть.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року у справі № 2-471/12 приватному виконавцю надано дозвіл на примусове входження до квартири АДРЕСА_1 , з метою проведення опису та арешту.

31 березня 2021 приватним виконавцем Уманець Н.О. винесено постанову про залучення працівників Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві у кількості 3 осіб для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту приватного виконавця та залучених осіб, при проведенні виконавчих дій, які були проведені за адресою: 14.04.2021 о 11:00 за адресою - АДРЕСА_3 .

14 квітня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт квартири АДРЕСА_1 .

23 лютого 2022 року ОСОБА_1 отримала повідомлення від приватного виконавця про ознайомлення з оцінкою арештованого майна від 27.01.2022 року.

Задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції виходив із того, що перед реалізацією предмету іпотеки, приватний виконавець мав попередньо отримати відповідний дозвіл органу опіки та піклування. Підставою для примусової реалізації майна боржника, право користування яким мають діти, окрім дозволу органу опіки і піклування, є також відповідне рішення суду. Однак, ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 760/14086/21-ц від 08.12.2021 відмовлено в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О. про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна за виконавчим листом в рамках цивільної справи №2-471/12.

Ухвала суду першої інстанції в частині відмовлених вимог скарги не оскаржується, а тому в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції в частині задоволених вимог скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, колегія суддів ураховує наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Частинами першою та другою статті 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

У статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист та відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року у справі № 18-рп/2012 за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «ДІД Конс»).

Право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 11-рп/2012 за конституційним зверненням ОСОБА_6 ).

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови й порядок виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначається приписами Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Пунктом 9 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно положень частини сьомої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

За змістом статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

У відповідності до п. 15 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно з частиною першої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Аналогічний правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 та від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 (далі - Порядку реалізації майна) у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).

Згідно із абзацом першим пункту 2 розділу VII Порядку реалізації майна реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку».

У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (пункт 30 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5). Це кореспондує пункту 3 розділу ІІ цієї Інструкції.

Вимога про отримання дозволу виконавцем від органу опіки та піклування на реалізацію майна, право власності на яке або право користування яким належить малолітній дитині, встановлена задля додаткового забезпечення захисту прав цієї дитини, зокрема передбачених статтями 17 та 18 Закону України «Про охорону дитинства», статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від можливого порушення.

Захист відповідних прав дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу державному виконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій державного виконавця та/або органу опіки та піклування.

На відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання виконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження.

Такі правові висновки містяться у пункті 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 755/12052/19.

Однак, суд першої інстанції не урахував, що у данійсправі на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, на конкретно визначене житлове приміщення,у конкретно визначений спосіб, а томузгода органу опіки та піклування законом не вимагається.

У постановах від 03 травня 2022 року в справі № 723/1021/19, від 02 жовтня 2019 року в справі № 335/4107/15 Верховний Суд дійшов аналогічних висновків, зазначивши, що звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду є кінцевою стадією виконання рішення суду, а тому попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження житла, право користування яким належить дитині, законом не вимагається. Така згода потрібна при укладенні договору іпотеки, якщо предметом іпотеки мають право користуватись чи володіти діти, а не при виконанні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, коли дії по реєстрації місця проживання дітей вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

З огляду на наведене, висновки суду першої інстанції про те, що приватний виконавець попередньо мав отримати відповідний дозвіл органу опіки та піклування є помилковими.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне відмітити й таке.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Пункт 1 частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Під час апеляційного перегляду справи установлено, що постановою Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 760/14086/21 ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року скасовано.

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Н. О. задоволено, надано приватному виконавцю дозвіл на реалізацію квартири, право на користування якою мають неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 , відповідно до виконавчого листа № 2-471/12, виданого 17 лютого 2014 року Печерським районним судом м. Києва.

Висновки Верховного Суду мотивовані тим, що реєстрацію місця проживання дітей у спірній квартирі було здійснено 27 грудня 2014 року та 11 грудня 2017 року, тобто після укладення іпотечного договору та без згоди іпотекодержателя і після ухвалення судом рішення про звернення стягнення на спірну квартиру. Ці обставини вказують на недобросовісність дій ОСОБА_1 , реєстрацію місця проживання дітей ОСОБА_7 саме з метою перешкоджання виконанню рішення суду.

Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 07 грудня 2018 року у справі № 910/7547/17 зроблено висновок, що з конструкції частини третьої статті 12 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом. Згідно з укладеним договором іпотеки іпотекодавці, в тому числі боржник, зобов`язалися не реєструвати право проживання будь - яких третіх осіб без попередньої згоди письмової згоди іпотекодержателя (банку). Отже, власники квартири, зловживаючи своїми правами, всупереч укладеному договору іпотеки, після передачі квартири в іпотеки банку, з метою недопущення реалізації майна за рішенням суду, та зареєстрували в квартирі (предмет іпотеки), що використовується як об`єкті комерційної нерухомості (магазині), неповнолітніх дітей. Такі дії іпотекодавців є зловживанням правом, є недобросовісними та направленими не на захист прав та інтересів дітей, а виключно на перешкоджання виконання рішення суду. Судами не було враховано, що рішення суду, проголошене іменем України вже понад 5 років, залишається невиконаним. Протиправні дії боржників (іпотекодавців), направлені на неможливість виконання рішення суду, призвели до того, що фактично стягувач, як кредитор, позбавлений можливості задовольнити свої вимоги та захистити порушене право.

Отже, недобросовісними діями іпотекодавця при здійсненні реєстрації малолітніх дітей у спірному житловому будинку після укладення договору іпотеки та винесення судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, порушено права банку, як іпотекодержателя, оскільки він не надавав згоди на вчинення таких дій, що свідчить про порушення положень пункту 1 частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, боржник діяв усупереч умов укладеного ним договору іпотеки та недобросовісно, ускладнюючи виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що дії приватного виконавця Уманець Н.О. щодо залучення працівників поліції, щодо опису та арешту майна (коштів) боржника, а також щодо призначення оцінки квартири боржника були вчинені нею в рамках відкритого виконавчого провадження у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а відтак висновки суду першої інстанції про часткове задоволення скарги не можуть вважатися законними та обґрунтованими.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно встановлені фактичні обставини у справі, висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому ухвала суду першої інстанції у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Н. О.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Наталі Олегівни та Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 27 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О., заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 22 червня 2023 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова