Провадження №2/522/6072/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21 грудня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Міжнародного гуманітарного університету про стягнення грошових коштів у розмірі 65 000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок,-

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міжнародного гуманітарного університету про стягнення грошових коштів у розмірі 65 000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок, у якій позивач просить стягнути з Міжнародного гуманітарного університету кошти у розмірі 65 000,00 гривень, що були сплачені за надання освітніх послуг, а також судові витрати.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2023 року, провадження у справі відкрито. Встановлено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

20 жовтня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника відповідача адвоката Негари Радіона Віталійовича, про залишення позовної заяви без руху, у якій заявник просить залишити позовну заяву без руху, та яка мотивована тим, що процесуальним законодавством не передбачено інших способів звернення до суду, окрім особистого звернення та підписання заяви уповноваженою особою, а тому, підписання позовної заяви з використанням факсимільного відтворення підпису не може бути доказом волевиявлення певної особи.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2023 року, позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві 10-ти денний термін з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Копія вказаної ухвали була отримана позивачем 26.10.2023 року, що підтверджується довідкою про доставлення електронного листа.

З метою усунення недоліків позовної заяви, представник позивачки ОСОБА_2 , 02 листопада 2023 року засобами поштового зв`язку направив до Приморського районного суду м. Одеси заяву про усунення недоліків позовної заяви, яка надійшла до суду 09.11.2023 року.

Ухвалою суду від 13.11.2023 року заяву представника позивачки адвоката Зачепіла Олександра Вікторовича прийнято, всі зазначені недоліки в ухвалі суду від 26.10.2023 року були виправлені.

15 грудня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача адвоката Зачепіла Олександра Вікторовича, у якому заявник вказує на те, що не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі.

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст.. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з сертифікату №20026638 від 20.10.2020 року, виданого ДО «Центр тестування» Міністерства охорони здоров`я України, ОСОБА_1 22 вересня 2020 року склала іспит з англійської мови за професійним спрямуванням у Одеському національному медичному університету, та за результатами складання набрала 192 бали (а.с.11).

Наказом №03-с по Одеському національному медичному університету від 04.01.2021 року по медичному факультету №1, ОСОБА_1 було відраховано, у зв`язку з не перескладанням першого етапу ЄДКІ: інтегрований тестовий іспит «Крок-1», що підтверджується копією витягу з наказу (а.с.13).

18 січня 2021 року між ОСОБА_1 та Міжнародним гуманітарним університетом в особі ректора ОСОБА_3 було укладено договір про надання освітніх послуг №2021-014-221-307 (а.с.6).

Згідно п.3.2 копії договору про надання освітніх послуг №2021-014-221-307 від 18.01.2021 року, розмір плати за весь період навчання для здобуття відповідного ступеня освіти становить 65 000,00 гривень (а.с.7).

Факт оплати освітніх послуг підтверджується наступними платіжними документами:

- квитанція №ПН1519 від 15.01.2021 року, з якої вбачається, що відбулася сплата за навчання за спеціальністю 221 «Стоматологія» за навчання ОСОБА_1 у розмірі 13 000,00 гривень (а.с.14);

- квитанція від 30.08.2021 року, з якої вбачається, що відбулася сплата за навчання за спеціальністю 221 «Стоматологія» за навчання ОСОБА_1 у розмірі 13 000,00 гривень (а.с.14);

- квитанція №0.0..1 від 09.02.2022 року, з якої вбачається, що відбулася сплата за навчання за спеціальністю 221 «Стоматологія» за навчання ОСОБА_1 у розмірі 13 000,00 гривень (а.с.14);

- квитанція №0.9.1 від 03.08.2022 року, з якої вбачається, що відбулася сплата за навчання за спеціальністю 221 «Стоматологія» за навчання ОСОБА_1 у розмірі 13 000,00 гривень (а.с.14);

- квитанція №0.0..1 від 12.01.2023 року, з якої вбачається, що відбулася сплата за навчання за спеціальністю 221 «Стоматологія» за навчання ОСОБА_1 у розмірі 13 000,00 гривень (а.с.14).

З зазначеного вбачається, що позивачкою було сплачено грошову суму у розмірі 65 000,00 гривень в якості оплати освітніх послуг.

У позовній заяві позивачка вказує на те, ОСОБА_1 не з`явилася для складання іспиту з англійської мови за професійним спрямуванням, оскільки, керівництвом МГУ було повідомлено, що результат складання даного іспиту буде зараховано з минулого року.

Відповідно до копії додатку до листа ДНП «Центр тестування» від 13.04.2023 року №260/01-12, ОСОБА_1 склала Крок 1, що відбувся 13.05.2021 року, проте, не складала іспит з англійської мови професійного спрямування для спеціальності «Стоматологія» (а.с.12).

Проте, як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 не пройшла обов`язкових тестових іспитів, проте, була зарахована на навчання до МГУ, та здійснювала навчання за спеціальністю 221 «Стоматологія», та оплачувала навчання, проте, наразі їй було відмовлено у видачі диплому, оскільки, вона належним чином не склала іспит з англійської мови професійного спрямування для спеціальності «Стоматологія».

01 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до МГУ зі скаргою, та яка була зареєстрована в МГУ 15.06.2023 року за вх.№191/1 (а.с.15-17).

Відповідно до п.1.2. Договору про надання освітніх послуг №2021-014-221-307 від 18.01.2021 року, Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: освітньої послуг в системі вищої освіти за денною формою навчання, ступінь вищої освіти магістр, за спеціальністю 221 «Стоматологія» в період з 01.02.2021 року по 30.06.2023 року.

У п.2.1. Договору зазначено, що виконавець зобов`язується надати Студенту в повному обсязі та належної якості освітні послуги в частині підготовки фахівця вищої

освіти в межах навчальних планів і програм Виконавця, розроблених у відповідності до державних стандарті вищої освіти; дотримуватись стандартів вищої освіти у відповідності до вимог чинного законодавства України; забезпечити дотримання прав учасників освітнього процесу відповідно до вимог чинного законодавства України; видати Студенту документ про освіту державного зразка за умови виконання навчального навантаження в обсязі, необхідному для здобуття певного ступеня вищої освіти та інших вимог, передбачених цим Договором, в тому числі відсутності заборгованості Замовника за надані послуги з навчання та додаткові платні послуги перед Виконавцем і виконання умов цього Договору; інформувати Замовника та Студента про правила і вимоги щодо організації надання освітньої послуги, її якості та змісту, про права і обов`язки Сторін під час надання та отримання таких послуг; забезпечувати належні умови для забезпечення нормальних умов перебування і навчання Студента на навчальній базі Виконавця; за необхідності, сприяти у наданні Студенту під час навчання місця в гуртожитку, при умові своєчасної оплати за проживання. Ознайомити Студента з правилами проживання в гуртожитку; надавати можливість безкоштовного відпрацювання пропущених занять з поважних причин при наявності оформлених відповідним чином документів.

Згідно п.2.3. Договору, Замовник зобов`язується, зокрема, дотримуватись вимог чинного законодавства, Статуту і внутрішніх нормативних документів Виконавця, в тому числі з організації надання освітніх послуг, та цього Договору.

Зі змісту п.2.5. Договору вбачається, що студент (Третя особа, в інтересах якої укладений Договір) зобов`язується: своєчасно приступити до навчання та відвідувати всі види та форми навчальних занять, обумовлені навчальним планом. Своєчасно складати контрольні заходи (проміжний та підсумковий контроль, заліки, іспити, тощо), виконувати графік освітнього процесу та вимоги навчального плану; неухильно дотримуватись правил внутрішнього розпорядку Виконавця. Виконувати вимоги законодавства, Статуту та внутрішніх актів Виконавця з організації надання освітніх послуг.

Відповідно до п.4.1. Договору, дія Договору припиняється, зокрема, у разі відрахування Студента з Міжнародного гуманітарного університету згідно з вимогами чинного законодавства, в тому числі за порушення Правил внутрішнього розпорядку.

Згідно зі статтею 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

У п.18 ч.1 ст. 1 Закону України «Про освіту» зазначено, що освітня послуга - комплекс визначених законодавством, освітньою програмою та/або договором дій суб`єкта освітньої діяльності, що мають визначену вартість та спрямовані на досягнення здобувачем освіти очікуваних результатів навчання.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.1 ст. 906, ч.1 ст. 907 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 1 Закону України «Про вищу освіту» вища освіта - це сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у закладі вищої освіти (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти.

У ч.1 ст. 53 Закону України «Про освіту» передбачено, що здобувачі освіти мають право на справедливе та об`єктивне оцінювання результатів навчання.

Згідно з частинами першою, другою статті 6 Закону України «Про вищу освіту» атестація - це встановлення відповідності засвоєних здобувачами вищої освіти рівня та обсягу знань, умінь, інших компетентностей вимогам стандартів вищої освіти. Атестація здійснюється відкрито і гласно. Здобувачі вищої освіти та інші особи, присутні на атестації, у тому числі під час захисту дисертації, можуть вільно здійснювати аудіо- та/або відеофіксацію процесу атестації. Атестація осіб, які здобувають ступінь молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра, здійснюється екзаменаційною комісією, до складу якої можуть включатися представники роботодавців та їх об`єднань, відповідно до положення про екзаменаційну комісію, затвердженого вченою радою закладу вищої освіти (наукової установи). Заклад вищої освіти на підставі рішення екзаменаційної комісії присуджує особі, яка успішно виконала освітню програму на певному рівні вищої освіти, відповідний ступінь вищої освіти та присвоює відповідну кваліфікацію.

Документ про вищу освіту (науковий ступінь) видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню (наукову) програму та пройшла атестацію (частина перша статті 7 Закону України «Про вищу освіту»).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про атестацію здобувачів ступеня фахової передвищої освіти та ступенів вищої освіти на першому (бакалаврському) та другому (магістерському) рівнях у формі єдиного державного кваліфікаційного іспиту» від 19 травня 2021 р. № 497, до спеціальностей, за якими атестація здобувачів ступеня фахової передвищої освіти та ступенів вищої освіти на першому (бакалаврському) та другому (магістерському) рівнях здійснюється у формі єдиного державного кваліфікаційного іспиту належить зокрема: спеціальність 221 «Стоматологія».

У разі неуспішного складання кваліфікаційного іспиту особа вважається такою, що не виконала індивідуальний навчальний план та відраховується із закладу фахової передвищої освіти відповідно до пункту 4 частини першої статті 44 Закону України Про фахову передвищу освіту або закладу вищої освіти відповідно до пункту 4 частини першої статті 46 Закону України Про вищу освіту (крім осіб, зазначених в абзаці шостому цього пункту).

У постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення єдиного державного кваліфікаційного іспиту для здобувачів ступеня вищої освіти магістр за спеціальностями галузі знань 22 Охорона здоров`я» від 28 березня 2018 р. № 334, вказано, що кваліфікаційний іспит складається з одного або двох окремих тестових етапів залежно від спеціальності та здобутого освітнього рівня. Етапи та обов`язкові для кожної спеціальності компоненти кваліфікаційного іспиту визначено у додатку. Згідно додатку, етапами та обов`язковими компонентами кваліфікаційного іспиту для спеціальностей галузі знань 22 охорона здоров`я, зокрема, 221 «Стоматологія» є: КРОК 1 (англійська мова професійного спрямування) та КРОК 2 (практичний (клінічний) іспит).

У разі повторного неуспішного складання будь-якого з компонентів кваліфікаційного іспиту особа вважається такою, що не виконала індивідуальний навчальний план, та відраховується відповідно до пункту 4 частини першої статті 46 Закону України Про вищу освіту. Така особа може бути поновлена на навчання за відповідним ступенем вищої освіти за такою самою спеціальністю для повторного навчання протягом не менше як двох семестрів та однократного повторного складання кваліфікаційного іспиту. Рішення про зарахування особі, яка здобуває ступінь вищої освіти, результатів контрольних заходів під час повторного навчання та надання допуску до складання кваліфікаційного іспиту ухвалюється закладом вищої освіти.

Таким чиномзаконодавством не передбачено складання кваліфікаційного іспиту КРОК 1 та КРОК 2 окремо, оскільки, вони є обов`язковими елементами кваліфікаційного іспиту для спеціальності 221 «Стоматологія», а тому, в разі повторного неуспішного складання, або ж неявки особи для складання такого іспитувона підлягає відрахуванню.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про вищу освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого навчального закладу; невиконання індивідуального навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом.

Державна атестація випускників проводиться у формі стандартизованого тестового і практично-орієнтованого державних іспитів відповідно до розділу 1 Положення «Про організацію та порядок проведення державної атестації студентів, які навчаються у вищих навчальних закладах III-IV рівнів акредитації за напрямком підготовки «Медицина», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31 січня 2005 року № 53, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 лютого 2005 року за № 244/10524.

У розділі 3 цього Положення зазначено, що стандартизований тестовий державний іспит - це ліцензійний інтегрований іспит, який проводиться відповідно до Положення про систему ліцензійних інтегрованих іспитів фахівців з вищою освітою напрямів «Медицина» і «Фармація», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 серпня 1998 року № 251, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 вересня 1998 року за № 563/3003, і здійснюється Державною екзаменаційною комісією вищого навчального закладу та Центром тестування. Ліцензійний інтегрований іспит є стандартизованим засобом вимірювання рівня професійної компетентності фахівця.

Ліцензійний інтегрований іспит включає в себе та складається з двох тестових екзаменів «Крок-1» і «Крок-2». Складовою частиною державної атестації випускників вищих навчальних закладів є тестовий екзамен «Крок-2», який вимірює показники якості загальної лікарської підготовки - фахового компоненту повної вищої освіти і визначає рівень професійної компетентності, необхідний для присвоєння кваліфікації фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліст.

Порядком проведення ліцензійних інтегрованих іспитів, погодженим заступником Міністра охорони здоров`я України 12 квітня 2017 року відповідальність за організацію та проведення ліцензійних іспитів покладається на дві сторони: на ректора (директора) вищого навчального закладу та директора Центру тестування, а відповідальність за дотримання порядку проведення ліцензійного іспиту покладається на представника (представників) Центру тестування та уповноваженого представника вищого навчального закладу, визначеного наказом ректора (директора) відповідного змісту (пункти 1.5, 1.6 Порядку).

Відповідно до пункту 11.4 Порядку студенти, які одержали незадовільну оцінку на тестовому екзамені "Крок 2", "Крок М" та "Крок Б" можуть повторно його скласти один раз не раніше ніж через рік протягом трьох років. Студент, який не склав стандартизований тестовий державний іспит "Крок 2", "Крок М" та "Крок Б" повторно, не допускається до подальших перескладань без проходження повторного навчання.

При укладенні договору про надання освітніх послуг, Міжнародний гуманітарний університет в установленому законодавством порядку та вимог внутрішніх нормативних документів університету надав позивачу ОСОБА_1 , яка була відрахована з Одеського національного медичного університету за академічну неуспішність, а саме за не перескладання ліцензійного інтегрованого тестового іспиту «Крок 1. Медицина», право нового перескладання єдиного державного кваліфікаційного іспиту, а саме ліцензійного інтегрованого тестового іспиту Крок 1.

При цьому, ОСОБА_1 складаючи іспити повторно, не з`явилася для складання стандартизованого тестового державного іспиту «Крок 2», що є підставою для її безумовного відрахування.

Питання щодо правомірності відрахування студента з університету у зв`язку з невиконання індивідуального навчального плану було предметом розгляду Верховним Судом, яким сформовано висновки про те, що особи, які навчаються у вищих навчальних закладах, зобов`язані виконувати вимоги освітньої (наукової) програми. При цьому підставами для відрахування з вищого навчального закладу здобувача вищої освіти може бути порушення навчальної дисципліни і правил внутрішнього розпорядку університету, академічна неуспішність та невиконання навчального плану без поважних причин (постанова Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 591/5092/17).

Згідно постанови КЦС ВС від 07.12.2022 у справі № 127/27542/19, ухвалюючи в цій частині нове рішення Верховний Суд також врахував, що суди попередніх інстанцій хоч і відмовили в задоволенні вимоги про повернення сплачених позивачами грошових коштів за навчання, проте в такому висновку керувалися тим, що зазначена вимога має похідний характер від вимоги про скасування наказу Університету про відрахування позивачів, який на переконання судів першої та апеляційної інстанцій є законним. Водночас Верховний Суд зробив висновок про те, що оспорюваний наказ Університету є незаконним та підлягає скасуванню, втім вимога про повернення сплачених за навчання коштів, яка на час звернення до суду з цим позовом була обґрунтована, не підлягає задоволенню, оскільки відповідач в ході розгляду справи фактично усунув порушення прав позивачів та сторони договорів про надання освітніх послуг досягли мети виникнення цих відносин, а саме позивачам видано дипломи про вищу освіту державного зразка, тому саме з цих підстав Верховний Суд відмовив в задоволенні вимоги про зобов`язання повернути кошти. Водночас Верховний Суд не встановив підстав для зобов`язання Університету повернути позивачам кошти, сплачені відповідно до договорів від 05 вересня 2018 року № 450 с та № 451 с, оскільки кінцева мета договорів про надання освітніх послуг досягнута, позивачам видані документи про вищу освіту державного зразка. Позивачі не заявляли вимог про стягнення коштів за навчання за період з моменту їх незаконного відрахування, 27 червня 2019 року, до моменту видачі дипломів, 30 червня 2020 року, та відповідних доказів понесення таких витрат до суду не подавали.

У зв`язку з повторним неуспішним складанням ОСОБА_1 кваліфікаційного іспиту, відповідно до Закону України «Про вищу освіту», постанови Кабінету Міністрів України «Про атестацію здобувачів ступеня фахової передвищої освіти та ступенів вищої освіти на першому (бакалаврському) та другому (магістерському) рівнях у формі єдиного державного кваліфікаційного іспиту» від 19 травня 2021 р. № 497, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення єдиного державного кваліфікаційного іспиту для здобувачів ступеня вищої освіти магістр за спеціальностями галузі знань 22 Охорона здоров`я» від 28 березня 2018 р. № 334, договору про надання освітніх послуг від 18.01.2021 року №2021-014-221-307, ОСОБА_1 повинна була б бути відрахована з Міжнародного гуманітарного університету через невиконання індивідуального навчального плану (оскільки, кваліфікаційний іспит є частиною індивідуального навчального плану).

На думку суду, дана підстава є імперативною, та є обов`язковою для застосування такого заходу, як відрахування, у разі невиконання індивідуального навчального плану (повторного неуспішного складання ОСОБА_1 кваліфікаційного іспиту). Проте, Міжнародний гуманітарний університет не застосував зазначене імперативне положення, та як вважає суд, неправомірно, тобто, без належний на те підстав продовжив надавати освітні послуги ОСОБА_1 , в наслідок чого, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі документа, що підтверджує отримання особою освітньо-кваліфікаційного ступеня «Магістр».

Суд додатково зазначає, що кінцева мета договору надання освітніх послуг не досягнута, оскільки ОСОБА_1 не склала кваліфікаційного іспиту.

При цьому, починаючи з моменту, не складання ОСОБА_1 кваліфікаційного іспиту, що являється підставою для її відрахування та до моменту закінчення строку дії Договору про надання освітніх послуг №2021-014-221-307 від 18.01.2021 року, відповідач без належних на те підстав отримував кошти за надання освітніх послуг.

Тому, на думку суду, вимоги позивачки про стягнення коштів у розмірі 65 000,00 гривень що були сплачені в якості оплати освітніх послуг підлягає частковому задоволенню, оскільки, на думку суду, такі кошти підлягають з моменту виникнення підстави для відрахування ОСОБА_1 , чого не було зроблено закладом вищої освіти, та до моменту закінчення дії договору, тобто, починаючи з 01.07.2021 року (початок 2 навчального семестру) та до 30 червня 2023 року, а саме, грошову суму у розмірі 52 000,00 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, судом встановлено, що 11.05.2023 року між ОСОБА_1 та АО «Захист» в особі голови адвоката Зачепіла Олександра Вікторовича було укладено договір про надання адвокатських послуг №23/1 (а.с.18), за яким адвокат Зачепіло О.В. зобов`язався надатии клієнту юридичні послуги, а саме: здійснювати ведення цивільно-претензійної роботи з МГУ, здійснення підготовки позовної заяви та представлення інтересів в суді.

З акту виконання робіт за договором про надання послуг №23/1 від 11.05.2023 року, що був складений 27.07.2023 року, адвокатом було вчинено наступні дії:

- первісна консультація;

- формування правової позиції по справі;

- аналіз актуального законодавства та судової практики по справі;

- підготовка скарги до МГУ;

- підготовка адвокатського запиту до МГУ;

- підготовка позовної заяви;

- консультація клієнта з питань роботи по справі (а.с.22).

Як вбачається з платіжного документа від 11.05.2023 року, ОСОБА_1 сплатила грошову суму у розмірі 12 000,00 гривень в якості оплати за надання послуг із професійної правничої допомоги (а.с.24).

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 гривень не відповідають критерію співмірності, розумності та справедливості.

Так, на думку суду, вчинення таких дій як підготовка скарги до МГУ та підготовка адвокатського запиту до МГУ є виключною ініціативою представника та на думку суду не відповідають критерію розумності та неминучості, оскільки, законодавство не передбачає обов`язку застосовувати процедуру досудового врегулювання спору у даній категорії справ.

Щодо первісної консультації; формування правової позиції по справі; аналізу актуального законодавства та судової практики по справі; підготовки позовної заяви, то на думку суду, усі зазначені дії являються складовими процедури складання позовної заяви, а тому, не підлягають окремій оплаті за кожну із вчинених дій. В той же час, позовна заява є простою, не містить посилань на правові позиції Верховного Суду або ж практику ЄСПЛ, не дивлячись на те, що у акті виконання робіт за договором про надання послуг №23/1 від 11.05.2023 в якості послуги, яка була надана адвокатом включено такий пункт як аналіз судової практики.

На думку суду, пошук законодавства задля складання зазначеної позовної заяви не потребує значного за обсягом часу, а тому, на думку суду, вартість робіт щодо складання позовної заяви, який би відповідав принципам співмірності, розумності та справедливості становить 3 000,00 гривень.

Щодо такої дії, як консультація клієнта з питань роботи по справі, то суд зазначає, що така послуга не підлягає оплаті, оскільки, між позивачем та АО «Захист» укладено договір про надання адвокатських послуг, а тому, на думку суду, інформування клієнта з приводу роботи по справі це обов`язок особи, що надає послугу, та право клієнта отримувати інформацію про перебіг надання такої послуги.

Тому, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 3 000,00 гривень в якості витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо стягнення суми сплаченого судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 1073,60 гривень.

Згідно копії платіжного доручення від 02.08.2023 року, ОСОБА_1 було сплачено 1 073,60 гривень в якості оплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав часткового задоволення позовних вимог, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, та яка б відповідала критерію пропорційності становить 858,88 гривень.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міжнародного гуманітарного університету про стягнення грошових коштів у розмірі 65 000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок задовольнити частково.

Стягнути з відповідача Міжнародного гуманітарного університету, м. Одеса, Фонтанська дорога, 33, , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошову суму у розмірі 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) гривень 00 (нуль) копійок, що були сплачені за надання освітніх послуг.

Стягнути з відповідача Міжнародного гуманітарного університету, м. Одеса, Фонтанська дорога, 33, , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути з відповідача Міжнародного гуманітарного університету, м. Одеса, Фонтанська дорога, 33, , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 пропорційну задоволеним позовним вимогам суму сплаченого судового збору у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Текст рішення складено та підписано 21 грудня 2023 року.

Суддя Косіцина В.В.

21.12.2023