Справа 556/2461/23
Номер провадження 2/556/506/2023

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

07.12.2023 року. смт.Володимирець

Володимирецькийрайонний суд Рівненськоїобласті в особі:

головуючого судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернулася ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утриання дітей.

В обгрунтування заяви вказала, що 21 листопада 1999 року уклала шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Воронківською сільською радою Володимирецького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 17.

Шлюбне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного. Сімейних стосунків не підтримують. Спору про майно між сторонами на даний час немає. Позивачка вважає, що шлюб між ними розпався і його збереження є неможливе.

За час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач у повній мірі матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, в житті дітей, їх вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 28.08.2023 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивачки адвокат Кругліцька В.М., в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву в якій вказала, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового засідання не клопотав, відзиву на позов або будь-яких заперечень проти позову, а також доказів на підтвердження таких заперечень не надав.

За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що 21 листопада 1999 року, сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Також в судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками дітей: доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даний факт стверджується оглянутим в судовому засіданні та долученим до справи свідоцтвом про народження.

Також в судовому засіданні достовірно встановлено, що діти перебувають на утриманні матері ОСОБА_1 .

Спорів щодо спільно нажитого майна за час подружнього життя не мають.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Матеріалами справи встановлено, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, сторони миритись не бажають, шлюб їх існує формально, а тому зберігати його не доцільно.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що шлюб існує формально, сторони миритися не бажають, тривалий час не підтримують сімейні відносини, і є підстави для його розірвання.

У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка ОСОБА_1 , просила після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Діти проживали разом з матір`ю і спору з цього приводу між сторонами немає.

Згідно ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ст. 182 цього ж Кодексу, при вирішенні питання про стягнення аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоровўя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Суд приймає до уваги матеріальне становище відповідача, однак це не звільняє його від обов`язку по утриманню дитини.

Доказів про те, що між позивачкою та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дітей сторони не надали. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, в судовому порядку.

Поряд з тим, рішення слід допустити до негайного виконання по платежах за один місяць, згідно ст. 430 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про судові витрати та стягує з відповідача на користь позивачки у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду про стягнення аліментів, то суд на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1,2,6 ст. 141 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача.

Керуючись ст.ст. ст.ст.2, 3, 12, 81, 89, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355, 273 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 184 Сімейного Кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований Воронківською сільською радою Володимирецького району Рівненській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 17.

ОСОБА_1 , після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 25.08.2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. на підставі Закону України "Про судовий збір".

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. на підставі Закону України "Про судовий збір".

Заочне рішення може бути переглянуте Володимирецьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачами які не приймали участі при розгляді справи, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: О.В. Іванків

Учасникі процесу:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), мешканка АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .