Справа № 202/7048/23
Провадження № 2-о/202/127/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі

головуючого судді Михальченко А.О.,

присяжних Явтушенко О.О., Таньчук Ю.О.

секретар судового засідання Голобородько О.М.

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Мазур О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 202/7048/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України, про оголошення особи померлою, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.04.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, яку мотивувала тим, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 12 листопада 1996 року, актовий запис № 770. Від сумісного життя дітей не мають. З чоловіком ОСОБА_2 проживали разом в квартирі АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04 квітня 1995 року.

З 29.06.2016 року її чоловік ОСОБА_2 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України.

З 06.04.2017 року по 07.06.2017 року її чоловік ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції м. Маріуполь Донецької області, забезпеченні її проведення і захисті незалежності суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції.

27 травня 2022 року її чоловік майстер-сержант ОСОБА_2 , вірний військовій присязі в бою за нашу Батьківщину, виявивши стійкість та мужність загинув. Це сталося під час виконання службового (бойового) завдання після повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на Центрі підготовки підрозділів (Центрального оперативно-територіального об`єднання) Центрального територіального управління Національної Гвардії України військової частини НОМЕР_1 ЦОТО НГУ.

Згідно постанови № 22 від 08 липня 2022 року медичної (військово-лікарської) комісії МВС України, ОСОБА_2 отримав травму, пов`язану із захистом Батьківщини.

Наказом командира військової частини від 11.07.2022 року № 152 ОСОБА_2 виключений із списків особового складу.

02 червня 2022 року вона звернулась з відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Згідно наказу командира військової частини від 27.07.2022 року № 304 відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовців, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 року № 168 вона отримала частину одноразової грошової допомоги.

Виплата частини одноразової грошової допомоги батькові ОСОБА_3 загиблого старшого майстер-сержанта ОСОБА_2 буде здійснена після надання відповідних документів від заявника.

Оскільки ОСОБА_3 відсутній впродовж тривалого часу, а вона не має можливості надати свідоцтво про його смерть, то вимушена звернутись до суду з заявою про оголошення його померлим.

Зазначила, що 28 серпня 1967 року мати ОСОБА_3 ОСОБА_4 отримала квартиру АДРЕСА_1 з сім`єю три особи: чоловік ОСОБА_5 та син ОСОБА_3 , але ОСОБА_3 з попереднього місця реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 не знімався та залишався бути зареєстрованим за вказаною адресою.

18 вересня 1971 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , актовий запис № 1454.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2 , актовий запис 1456.

ІНФОРМАЦІЯ_3 мати її чоловіка ОСОБА_6 у віці 37 років загинула. Її чоловіку ОСОБА_2 на час смерті матері було 14 років та він був неповнолітнім.

Батько її чоловіка - ОСОБА_3 пішов із сім`ї приблизно в 1980 році, ніде не працював, вихованням сина не займався, байдуже ставився як до свого життя, так і до життя свого сина. Він був волоцюгою. Існував за рахунок дрібних крадіжок. Харчувався залишками харчів зі сміттєвих баків, зловживав спиртними напоями.

Бабуся її чоловіка ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 ОСОБА_4 страждала на цукровий діабет та була інвалідом першої групи.

ОСОБА_3 вдирався до своєї матері ОСОБА_4 в квартиру по АДРЕСА_3 через вікно (квартира розташована на першому поверсі), вчиняв в квартирі дебоші, спричиняв тілесні ушкодження своїй матері інваліду ОСОБА_4 . Відповідні звернення до органу міліції дієвих результатів не дали.

Рішенням виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів № 140.1 від 16.03.1990 року опікуном над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , призначена гр. ОСОБА_7 рідна тітка ОСОБА_2 та рідна сестра померлої ОСОБА_6 .

Рішенням виконкому встановлено, що батько ОСОБА_3 вихованням сина не займається, часто вживає спиртні напої, за місцем проживання характеризується негативно. Хлопчик проживати з батьком відмовляється.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 1985 року стягнуті аліменти з ОСОБА_3 , 1952 року народження, уродженця м. Дніпропетровськ, на сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на його утримання до повноліття у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 11 березня 1985 року в особі матері ОСОБА_6 (справа № 12-1/1985).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 1993 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Дніпропетровська, оголошений у розшук, так як боржник ОСОБА_3 від сплати аліментів ухиляється, місце його проживання та роботи невідомі. Прийнятими судом мірами встановити місце перебування боржника не представляється можливим. Останнє стягнення по виконавчому листу проводилось в грудні 1990 року виробничим молочним комбінатом «Придніпровський». На 1 квітня 1993 року заборгованість по виконавчому листу становить за 27 місяців.

Впродовж тривалого часу ОСОБА_3 фактично існував у підвалі будинку АДРЕСА_4 у будь-який період року. Він там ночував, ховався від працівників міліції, державного виконавця. Вдень виходив аби десь знайти будь-які харчі.

Після смерті матері ОСОБА_4 він не шукав шляхів налагодити спілкування з сином ОСОБА_2 , не намагався підтримувати з ним будь-яких відносин. Сусіди будинку бачили ОСОБА_3 в занедбаному стані, у брудній одежі, не голеного, в неохайному стані.

Після 2003 року в підвалі будинку АДРЕСА_4 був виявлений труп чоловічої статі. Її чоловік ОСОБА_2 працівниками поліції був запрошений для впізнання, але чоловік на впізнанні не виявив бажання впізнати виявлений труп як труп свого батька.

Обраний ОСОБА_3 спосіб життя безхатька, умови життя, відсутність соціально-побутових умов, безрозбірне та недостатнє харчування, соціальна незабезпеченість, небажання повернутись до роботи, адаптуватись у соціумі поступово та безповоротно привели його до летального кінця.

ОСОБА_3 після отримання квартири АДРЕСА_1 з попереднього місця реєстрації по АДРЕСА_2 не знімався та залишався бути зареєстрованим за вказаною адресою. Цей будинок згодом був зруйнований та наразі за вказаною адресою нова споруда.

В квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не вселявся та за вказаною адресою не реєструвався. Він сам собі обрав спосіб життя безхатька. А умови такого способу привели його до летального кінця та він помер.

Аби встановити будь-які обставини життя ОСОБА_3 вона зверталась до відповідних органів з відповідними заявами та адвокатськими запитами.

На її запит до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська щодо ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 12-1/1985 листом від 02 листопада 2022 року повідомлено, що цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про стягнення аліментів не може бути видана у зв`язку зі знищенням по закінченню терміну зберігання.

На її запит до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська щодо ознайомлення зі справою, згідно якої постановлена ухвала про оголошення ОСОБА_3 у розшук, листом від 04 листопада 2022 року повідомлено, що дійсно в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебувало судове провадження за поданням судового виконавця Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська Лебедєвої Т.І. про оголошення у розшук ОСОБА_3 , але відсутня можливість надати для ознайомлення матеріали вказаного судового провадження, оскільки цивільна справа про стягнення аліментів розглядалась не Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, а Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.

На адвокатський запит щодо наявності актового запиту про смерть щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за період з 01.01.2003 року по 31.12.2012 року Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) листом від 04.11.2022 року повідомило, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за період з 01.01.2003 року по 31.12.2012 року, - не виявлено.

На адвокатський запит про надання інформації, чи перебувало на виконанні у відділі виконавче провадження за виконавчим листом № 12-1 від 20 березня 1985 року, виданого Індустріальним народним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_7 на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) листом від 08.11.2022 року повідомив, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень вищезазначений виконавчий лист у відділі на виконанні не перебуває.

На адвокатський запит щодо надання інформації про розшук гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець м. Дніпропетровська, згідно ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 1993 року, який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області листом від 11.11.2022 року повідомило, що згідно бази МВС України інформації про розшук та будь-якої іншої інформації стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , встановлено не було.

На адвокатський запит Управління архівної справи Дніпровської міської ради листом від 21.02.2023 року повідомило та надало засвідчену архівну копію рішення виконавчого комітету Індустріальної районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 16.03.1990 № 140.1 «О назначении опекуном гр. ОСОБА_10 над несовершеннолетним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 » з документами до нього.

Згідно доданої до рішення заяви неповнолітнього ОСОБА_2 він вказував, що не бажає жити зі своїм батьком ОСОБА_3 та просить оформити опікуном свою тітку ОСОБА_7 , з якою він буде жити.

Згідно доданого до рішення акту житлово-побутових умов ОСОБА_3 , який зареєстрований по АДРЕСА_2 , фактично проживаючий по АДРЕСА_3 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , встановлено, що ОСОБА_3 більш, ніж десять років з сім`єю не проживав, вихованням сина не займався та не займається, матеріально не утримував та не утримує в теперішній час, часто вживає спиртне та вдома влаштовує дебоші.

Тобто, ОСОБА_3 вів безпорадний спосіб життя, ніде не працював, зловживав спиртними напоями, залишився без житла, без засобу існування, без підтримки близьких, він не мав бажання адаптуватись у соціумі, працевлаштуватись. В подальшому він ночував в підвалі будинку, де і закінчив своє життя.

З часу оголошення у розшук (12.04.1993 року) відсутні буд-які відомості як за місцем реєстрації ( АДРЕСА_2 ), так і за місцем фактичного проживання деякий час ( АДРЕСА_3 ), так і взагалі про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Оскільки оголошення ОСОБА_3 померлим необхідно їй для отримання одноразової грошової допомоги, а в іншому порядку встановити це не можливо, то вказані обставини підлягають встановленню в судовому порядку, оскільки відповідно до ст.11 ЦК України можуть бути підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків.

Вважає, що надані докази відповідають вимогам ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України та у своїй сукупності доводять, що у місці постійного проживання ОСОБА_3 немає відомостей про місце його перебування протягом трьох років, а саме з 12.04.1993 року та до теперішнього часу, а саме в продовж тридцяти років.

Враховуючи викладене просила суд оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Дніпропетровська, зареєстрованого станом на 1990 рік за адресою: АДРЕСА_2 , з підстав його відсутності з 1993 року по теперішній час за місцем реєстрації та місцем постійного проживання, відсутності зв`язку з ним більш як три роки і місце знаходження якого невідомо. Датою смерті вважати дату набрання рішенням законної сили.

26.04.2023 провадження по справі відкрито.

15.05.2023 через канцелярію суду ВЧ НОМЕР_1 подала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та просили суд розглянути справу відповідно до чинного законодавства, проти її задоволення не заперечують.

Представник Дніпропетровського обласного ТЦК та СП у судове засідання не з`явився. Про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Будь яких заяв до суду не надав.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Мазур О.М. доводи заяви підтримали та наполягали на її задоволенні.

За клопотанням заявника судом витребувана у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Швецової Н.В. спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2

06.06.2023 до суду надійшла копія спадкової справи.

Заслухавши заявника, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 12 листопада 1996 року, актовий запис № 770, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 12.11.1996. Від сумісного життя дітей не мають.

З 29.06.2016 року її чоловік ОСОБА_2 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України.

З 06.04.2017 року по 07.06.2017 року ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції м. Маріуполь Донецької області, забезпеченні її проведення і захисті незалежності суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, що підтверджується копією посвідчення.

27 травня 2022 року майстер-сержант ОСОБА_2 , вірний військовій присязі в бою за нашу Батьківщину, виявивши стійкість та мужність загинув. Це сталося під час виконання службового (бойового) завдання після повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на Центрі підготовки підрозділів (Центрального оперативно-територіального об`єднання) Центрального територіального управління Національної Гвардії України військової частини НОМЕР_1 ЦОТО НГУ.

Згідно постанови № 22 від 08 липня 2022 року медичної (військово-лікарської) комісії МВС України, ОСОБА_2 отримав травму, пов`язану із захистом Батьківщини.

Наказом командира військової частини від 11.07.2022 року № 152 ОСОБА_2 виключений із списків особового складу.

02 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулась з відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Згідно наказу командира військової частини від 27.07.2022 року № 304 відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовців, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 року № 168 вона отримала частину одноразової грошової допомоги.

Виплата частини одноразової грошової допомоги батькові ОСОБА_3 загиблого старшого майстер-сержанта ОСОБА_2 буде здійснена після надання відповідних документів від заявника.

У відповідності до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наданих суду доказів випливає, що 18 вересня 1971 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , актовий запис № 1454.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2 , актовий запис 1456.

ІНФОРМАЦІЯ_3 мати ОСОБА_2 - ОСОБА_6 у віці 37 років загинула. ОСОБА_2 на час смерті матері було 14 років та він був неповнолітнім.

З доданих до заяви доказів судом встановлено, що рішенням виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів № 140.1 від 16.03.1990 року опікуном над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , призначена гр. ОСОБА_7 рідна тітка ОСОБА_2 та рідна сестра померлої ОСОБА_6 .

Рішенням виконкому встановлено, що батько ОСОБА_3 вихованням сина не займається, часто вживає спиртні напої, за місцем проживання характеризується негативно. Хлопчик проживати з батьком відмовляється.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 1985 року стягнуті аліменти з ОСОБА_3 , 1952 року народження, уродженця м. Дніпропетровськ, на сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на його утримання до повноліття у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 11 березня 1985 року в особі матері ОСОБА_6 (справа № 12-1/1985).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 1993 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Дніпропетровська, оголошений у розшук, так як боржник ОСОБА_3 від сплати аліментів ухиляється, місце його проживання та роботи невідомі. Прийнятими судом мірами встановити місце перебування боржника не представляється можливим. Останнє стягнення по виконавчому листу проводилось в грудні 1990 року виробничим молочним комбінатом «Придніпровський». На 1 квітня 1993 року заборгованість по виконавчому листу становить за 27 місяців.

Впродовж тривалого часу ОСОБА_3 фактично існував у підвалі будинку АДРЕСА_4 у будь-який період року. Він там ночував, ховався від працівників міліції, державного виконавця. Вдень виходив аби десь знайти будь-які харчі.

У 2003 року в підвалі будинку АДРЕСА_4 був виявлений труп чоловічої статі. Її чоловік ОСОБА_2 працівниками поліції був запрошений для впізнання, але чоловік на впізнанні не виявив бажання впізнати виявлений труп як труп свого батька.

ОСОБА_3 після отримання квартири АДРЕСА_1 з попереднього місця реєстрації по АДРЕСА_2 не знімався та залишався бути зареєстрованим за вказаною адресою. Цей будинок згодом був зруйнований та наразі за вказаною адресою нова споруда.

В квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не вселявся та за вказаною адресою не реєструвався. Він сам собі обрав спосіб життя безхатька. А умови такого способу привели його до летального кінця та він помер.

З листа Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 04.11.2022 року судом встановлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за період з 01.01.2003 року по 31.12.2012 року, - не виявлено.

Також судом встановлено, що на адвокатський запит щодо надання інформації про розшук гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець м. Дніпропетровська, згідно ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 1993 року, який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області листом від 11.11.2022 року повідомило, що згідно бази МВС України інформації про розшук та будь-якої іншої інформації стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , встановлено не було.

На адвокатський запит Управління архівної справи Дніпровської міської ради листом від 21.02.2023 року повідомило та надало засвідчену архівну копію рішення виконавчого комітету Індустріальної районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 16.03.1990 № 140.1 «О назначении опекуном гр. ОСОБА_10 над несовершеннолетним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 » з документами до нього.

Згідно доданої до рішення заяви неповнолітнього ОСОБА_2 він вказував, що не бажає жити зі своїм батьком ОСОБА_3 та просить оформити опікуном свою тітку ОСОБА_7 , з якою він буде жити.

Згідно доданого до рішення акту житлово-побутових умов ОСОБА_3 , який зареєстрований по АДРЕСА_2 , фактично проживаючий по АДРЕСА_3 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , встановлено, що ОСОБА_3 більш, ніж десять років з сім`єю не проживав, вихованням сина не займався та не займається, матеріально не утримував та не утримує в теперішній час, часто вживає спиртне та вдома влаштовує дебоші.

Тобто, судом встановлено, що ОСОБА_3 вів безпорадний спосіб життя, ніде не працював, зловживав спиртними напоями, залишився без житла, без засобу існування, без підтримки близьких, він не мав бажання адаптуватись у соціумі, працевлаштуватись. В подальшому він ночував в підвалі будинку, де і закінчив своє життя.

З часу оголошення у розшук (12.04.1993 року) відсутні буд-які відомості як за місцем реєстрації ( АДРЕСА_2 ), так і за місцем фактичного проживання деякий час ( АДРЕСА_3 ), так і взагалі про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Оскільки оголошення ОСОБА_3 померлим необхідно ОСОБА_1 для отримання одноразової грошової допомоги, а в іншому порядку встановити це не можливо, то вказані обставини підлягають встановленню в судовому порядку, оскільки відповідно до ст.11 ЦК України можуть бути підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд, зокрема, розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Статтею 47 ЦК України передбачено, що за правовими наслідками оголошення фізичної особи померлою прирівнюється до правових наслідків, які настають у разі смерті фізичної особи, а саме: на майно такої особи відкривається спадщина. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо.

Так рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущені смерті особи.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Тому, враховуючи вищевикладене та те що ОСОБА_3 ймовірно помер у 2003 році, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено, для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою.

Враховуючи те, що рішення про оголошення ОСОБА_3 померлим, необхідне заявнику для отримання допомоги у зв`язку з загибеллю чоловіка, суд вважає, що викладені обставини у заяві доведені заявником та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак, заява підлягає задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ч. 3 ст. 46 ЦК України передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 308, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

ОСОБА_3 , який народився у м. Дніпропетровську ІНФОРМАЦІЯ_8 , оголосити померлим від дня набрання законної сили рішення суду по даній справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 09.06.2023

Суддя А. О. Михальченко

Присяжні О.О. Явтушенко

Ю.О. Таньчук