У х в а л а

23 червня 2023 року

м. Київ

справа № 522/21883/16

провадження № 61-6774ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 01 червня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , державний нотаріус Першої Одеської державної нотаріальної контори Садова Т. С., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Богун І. А., про визнання заповіту недійним, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності, визнання права на спадкування, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 травня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовлено, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано надати уточнену касаційну скаргу з чітко викладеними підставами (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбачених (передбаченої) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав); надати копії касаційної скарги з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи; документ, що підтверджує сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

30 травня 2023 року ОСОБА_1 подала клопотання про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М., яке обґрунтоване тим, що у неї виникли сумніви в неупередженості та об`єктивності судді, оскільки суддею, як на думку заявника, надумано вигадані причини щодо залишення касаційної скарги без руху. Відсутність посилання на виключні підстави статті 389 ЦПК України не може рахуватися як беззаперечна відмова у відкритті касаційного провадження у справі № 522/21883/16-ц; не враховані процесуальні порушення, допущені судами першої та другої інстанцій щодо процесуальних строків розгляду справи; з огляду на мотиви відмови у відкритті касаційного провадження, суддя не зацікавлений в об`єктивному та неупередженому розгляді справи.

Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. визнано необґрунтованою.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України, та у передбаченому статтею 33 цього Кодексу порядку, заяву про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. передано судді Верховного СудуАнтоненко Н. О., яка не входить до складу суду, що розглядає справу № 522/21883/16-ц.

Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2023 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

19 червня 2023 року до Верховного Суду повторно надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Осіяна О. М., яка обґрунтована тим, що існують обставини, що викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності судді Осіяна О. М. під час розгляду справи, як вказує заявник: суддею Верховного Суду при ухвалені судового рішення від 15 травня 2023 року не враховано, що вона у касаційної скарзі посилається на порушення норм процесуального права судами першої і апеляційної інстанцій; суддею Осіяном О. М. не у повній мірі вивчені матеріали її касаційної скарги; в ухвалі Верховного Суду від 02 червня 2023 року про відмову у задоволенні її заяви про відвід жодним чином не вказано про неврахування процесуальних порушень, допущених судами першої та другої інстанцій, а саме ігнорування процесуальних строків розгляду справи на стадії підготовчого провадження понад 5 років. Зазначає, що згідно з висновком, викладеним у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобцев проти України» від 04 квітня 2006 року, заявник не може бути звинувачений у використанні засобів, передбачених для захисту національним законодавством, тому, як на думку заявника, посилання судді Осіян О. М. в ухвалі від 02 червня 2023 року на нібито зловживання нею процесуальними правами не може ґрунтуватися на нормах процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. визнано необґрунтованою.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України та у передбаченому статтею 33 цього Кодексу порядку заяву про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. передано судді Верховного Суду Ігнатенку В. М., який не входить до складу суду, що розглядає справу № 522/21883/16-ц.

Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2023 року, з урахуванням ухвали Верховного Суду від 22 червня 2023 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. відмовлено.

Інших документів на усунення недоліків касаційної скарги, що зазначені в ухвалах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 травня та 07 червня 2023 року, заявник до суду касаційної інстанції не направила.

Тобто заявником не виконано вимоги ухвал Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 травня та 07 червня 2023 року.

Разом з цим, у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Отже вимоги ухвал Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 квітня та 15 травня 2023 року заявником не виконано, оскільки будь-яких документів про сплату судового збору заявником до касаційної інстанції не надано, як і не надано виправлену касаційну скаргу із обов`язковим зазначенням у ній підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбачених (передбаченої) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (статті 43, 49 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Так, у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Заявнику надавався достатній строк для усунення недоліків касаційної скарги, однак вона не скористалася своїми процесуальними правами, не проявила належної обачності у захисті своїх прав, хоча була обізнана щодо результату розгляду своєї касаційної скарги.

Отже, оскільки у відведений судом строк, ухвали суду касаційної інстанції не виконано, що перешкоджає касаційній інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 01 червня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року вважати неподаною та повернути заявникові.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріали надіслати скаржнику. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян