Єдиний унікальний номер 341/1306/23
Номер провадження 2-о/341/63/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. ознайомився з матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Галицької міської ради, про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, встановлення над нею піклування та призначення піклувальника.

встановив:

Представниця ОСОБА_3 в інтересах заявника ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, встановлення над нею піклування та призначення піклувальника, в якій просить обмежити дієздатність ОСОБА_2 , встановити над ним піклування та призначити його піклувальником заявника.

Заява обгрунтована тим, що заявник ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_2 , 1959 року народження. Дядько заявника є особою похилого віку і за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Надаючи правову оцінку вказаній заяві, суддя дійшов висновку про те, що заява підлягає поверненню, з огляду на таке.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною другою статті 60 ЦК України суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини 1 статті 296 ЦПК України заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частиною першою статті 71 ЦПК України визначено осіб, які належать до членів сім`ї чи близьких родичів, а саме - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, над якою встановлено опіку чи піклування.

Отже, чинним законодавством визначено, що член сім`ї (у сімейно-правовому аспекті) - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що грунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Згідно з доданими до заяви матеріалами підтверджується, що ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_2 , тобто заявник з ОСОБА_2 не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Відповідно до відмітки у паспорті заявника щодо його зареєстрованого місця проживання підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_1 .

Згідно зі змістом витягу № 123 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19 червня 2023 року, виданого Крилосівським старостинським округом № 8 Галицької міської ради підтверджується, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . За цією адресою разом із ОСОБА_2 також зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Отже, із матеріалів заяви установлено, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за різними адресами та в різних населених пунктах..

Належних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично проживають разом і є членами однієї сім`ї у сімейно-правовому аспекті, до заяви не додано.

Тобто, матеріали справи не містять доказів того, що заявник та ОСОБА_2 спільно проживають, пов`язані спільним побутом та ведуть спільне господарство, беруть участь у спільних витратах, мають взаємні права та обов`язки, та між ними є відносини, які притаманні членам однієї сім`ї.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вважаю, що до матеріалів справи не долучено доказів того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є членами сім`ї у розумінні статті 3 СК України.

Крім того, з огляду на положення СК України, викладену позицію Конституційного Суду України у рішенні від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 та перелік близьких родичів згідно з приписами ст. 71 ЦПК України, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не є близькими родичами.

У постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року у справі № 130/2391/18 суд касаційної інстанції надав оцінку питанню відносин між дядьком і племінницею. При цьому Верховний Суд залишив у силі ухвалу суду першої інстанції про певернення заяви в окремому провадженні на підставі пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Своєю чергою Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій, установивши, що особа - є дядьком заявника, а тому не є членом сім`ї та близьким родичем племінниці, застосувавши правильно положення статей Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, дійшли обґрунтованого висновку про повернення заяви заявнику, оскільки заяву про визнання особи недієздатною подано особою, яка не є членом сім`ї або близьким родичем такої особи.

Підсумовуючи викладене, заява і додані до неї матеріали не містять даних, які б давали судді підстави вважати, що ОСОБА_1 є тією особою, яка відповідно до вимог частини першої статті 296 ЦПК України може звертатись до суду із заявою про обмеження цивільної дієздатності ОСОБА_2 .

Статтею 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно пунктом 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на викладене, вважаю, що заявник ОСОБА_1 не має процесуальної дієздатності щодо звернення до суду із заявою про обмеження цивільної дієздатності ОСОБА_2 , оскільки їх родинні/сімейні відносини не підтверджені, і тому заява підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст. 185, 294, 296, 352-355 ЦПК України, суддя

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Галицької міської ради, про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, встановлення над нею піклування та призначення піклувальника повернути.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її постановлення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ