Постанова

Іменем України

21 грудня 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/16556/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Ратушного А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сєвєродонецької квартирно-експлуатаційної частини (району)

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 31 травня 2023 року

в складі судді Волошина В. О.

у цивільній справі №761/970/22 Шевченківського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Сєвєродонецької квартирно-експлуатаційної частини (району),

третя особа - ОСОБА_2 ,

про визнання недійсними наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

У С Т А Н О В И В:

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сєвєродонецької квартирно-експлуатаційної частини (району) (далі - Сєвєродонецька КЕЧ), в якому просив:

визнати протиправними та скасувати накази №67 від 23.05.2019, №68 від 29.05.2019 та №70 від 31.05.2019 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

визнати протиправним та скасувати наказ від 31.05.2019 №83 про звільнення ОСОБА_1 з посади помічника начальника Сєвєродонецької квартирно-експлуатаційної частини (району), згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків;

поновити ОСОБА_1 на попередньому місці роботи;

стягнути з Сєвєродонецької КЕЧ середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день ухвалення судом рішення;

зобов`язати Сєвєродонецьку КЕЧ виключити з трудової книжки ОСОБА_3 , як незаконний запис від 31.05.2019 про звільнення на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків;

відшкодувати моральну шкоду, заподіяної неправомірними діями відповідача, в розмірі 25 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом начальника Сєвєродонецької квартирно-експлуатаційної частини (району) від 31.05.2019 №83 його було звільнено з посади помічника начальника Сєвєродонецької КЕЧ на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків. Про звільнення відповідач повідомив його листом від 31.05.2019, який був отриманий поштою 03.06.2019. Підставою для звільнення стали прийняті відповідачем накази від 23, 29 травня 2019 року №67 і № 68 та від 31 травня 2019 року №70 відповідно, про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. З наказом про звільнення його було ознайомлено особисто під підпис 21 червня 2019 року.

Вважає, що звільнення відбулося з порушенням трудового законодавства за відсутності доказів систематичного невиконання ним посадових обов`язків або правил внутрішнього трудового розпорядку. До отримання наказу про звільнення він з 31 травня 2019р. не знав про те, що до нього застосовувались заходи дисциплінарного впливу. В період винесення наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності він був відсутній на робочому місці, жодних пояснень з обставин притягнення його до дисциплінарної відповідальності не надавав та фізично не міг це зробити, оскільки перебував на лікарняному з 20.05.2019 по 19.06.2019 включно, що підтверджується листками непрацездатності.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним наказ начальника Сєвєродонецької КЕЧ (з адміністративно-господарської діяльності) від 31.05.2019 №70 про оголошення помічнику начальника частини Збройних Сил України Дворніцькому Р. С. - догани.

Визнано незаконним наказ начальника Сєвєродонецької КЕЧ (по стройовій частині) від 31.05.2019 №83 про звільнення ОСОБА_1 , помічника начальника Сєвєродонецької КЕЧ, відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді помічника начальника Сєвєродонецької КЕЧ з 31 травня 2019 року.

Стягнуто з Сєвєродонецької КЕЧ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 507 882 грн 18 коп., без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів; моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження того, що перед застосуванням до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани перевірялась та давалась оцінка причин відсутності позивача на роботі 30 травня 2019 року, оскільки такі докази надано разом з відзивом на позовну заяву.

Суд першої інстанції помилково вважає, що остаточною підставою для звільнення позивача був наказ №70 від 31.05.2019, оскільки чинним законодавством на момент виникнення спірних правовідносин як такої "остаточної підстави" не було передбачено.

Вказував, що не погоджується з аргументами суду, який вважає, що амбулаторне лікування, тобто без госпіталізації до лікувального закладу, це поважна причина, яка не надала можливості позивачу повідомити роботодавця про відкриття лікарняного по телефону.

Суд першої інстанції помилково вважає, що пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом відбувся з поважних причин, оскільки після постановлення Окружним адміністративним судом м. Києва 20 травня 2020 року ухвали про закриття провадження за позовом ОСОБА_1 , у зв`язку з непідвідомчістю справи адміністративному суду такого позову, позивач вперше дізнався про свою помилку у правильному виборі суду. На думку скаржника, позивач штучно, звернувшись до суду в січні 2022 року, затягнув розгляд справи адміністративним судом та цим самим збільшив термін вимушеного прогулу, відповідно й обрахунку за нього середньомісячного заробітку.

Також, як на підставу скасування рішення суду посилався на те, що суд першої інстанції із значним порушенням строків відкрив провадження у справі, а саме майже через три місяці з дня надходження позовної заяви, тоді як законом визначено протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви, що також вплинуло на здійснений судом розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім цього, в апеляційній скарзі відповідач навів заперечення на ухвалу суду від 12.04.2022 про відкриття провадження, посилаючись на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження, суд проігнорував клопотання відповідача про витребування у позивача відповіді ГУ Держпраці у Луганській області, яка отримана ним на заяву від 30.05.2019.

За наведених обставин просив рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 19.12.2023, свого представника не направив.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 19.12.2023, не з`явився. У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , з метою дотримання прав іншої особи - відповідача на отримання відзиву на апеляційну скаргу, просив перенести розгляд справи на іншу дату.

Колегія суддів визнала, що підстави за яких позивач просить відкласти розгляд справи не порушують його прав, а обставин, які б перешкоджали йому з`явитися в судове засідання ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу не зазначив. Також не звертався з окремою заявою до суду про відкладення розгляду справи із зазначенням поважної причини його неявки в судове засідання.

Третя особа - ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 19.12.2023, не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та їхніх представників.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення судового рішення, за відсутності учасників справи в судовому засіданні 19.12.2023, є дата складення повного судового рішення.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що наказом начальника Сєвєродонецької КЕЧ №4 від 06 червня 2017 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу та призначено з 07 червня 2017 року на посаду помічника начальника Сєвєродонецької КЕЧ.

У заяві про прийняття на роботу ОСОБА_1 зазначив, що з умовами праці, правилами внутрішнього трудового розпорядку дня, розміром заробітної плати, посадовими обов`язками ознайомлений.

Наказом начальника Сєвєродонецької КЕЧ (з адміністративно-господарської діяльності) від 23 травня 2019 року №67 помічнику начальника частини працівнику ЗСУ ОСОБА_1 оголошено догану.

Догана оголошена ОСОБА_1 за результатами проведення службового розслідування, згідно наказу начальника Сєвєродонецької КЕЧ від 20 травня 2019 року №63 та на підставі розпорядження начальника Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 20 травня 2019 року №516/4/2076, з метою встановлення причини та умов, що сприяли складанню працівниками патрульної поліції адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, відносно ОСОБА_1 .

Під час службового розслідування було з`ясовано, що 19 травня 2019 року, о 00:50 год., в м. Сєвєродонецьк Луганської області, по вул. Б. Ліщини, 37, поліцейським 1 взводу 4 роти батальйону УПП департаменту патрульної поліції в Луганській області був зупинений автомобіль «LDV Convoj 400», державний номерний знак НОМЕР_1 , для перевірки документів, водій якого ОСОБА_1 знаходився за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Зазначений автомобіль експлуатувався працівником ЗСУ ОСОБА_1 на підставі наказу начальника Сєвєродонецької КЕЧ від 22 жовтня 2018 року № 141, але 19 травня 2019 року о 00:50 год. знаходився у його розпорядженні без дозволу начальника частини, без належним чином оформленого дорожнього листа, в порушення вимог Міністерства оборони України від 12 грудня 2016 року.

Згідно матеріалів службового розслідування, а саме з пояснень працівника ЗСУ інженера ОСОБА_4 вбачається, що автомобіль «LDV Convoj 400», державний номерний знак НОМЕР_1 , використовувався ОСОБА_1 поза нарядом, дорожній лист видавався на десять діб, дозвіл на експлуатацію понад планово відсутній. Також в матеріалах службового розслідування міститься наказ начальника КЕЧ (з адміністративно-господарської діяльності) від 22 жовтня 2018 року №141, згідно якого даному автомобілю присвоєно військовий номер і він закріплений за помічником начальника, працівником ЗСУ ОСОБА_1 , як за матеріально-відповідальною особою; дорожній лист №86; пояснення начальника Сєвєродонецької КЕЧ про те, що 17-19 травня 2019 року він не давав дозволу на використання службового автомобіля в неробочий час працівнику ЗСУ ОСОБА_1 ; Акт від 22 травня 2019 року за підписом інспектора кадрів ОСОБА_8, майстра ВКГ ОСОБА_5 , майстра з виробничої дільниці РЕМ ОСОБА_6 , які засвідчили про те, що 23 травня 2019 року, ухиляючись від будь-яких контактів з ними (на телефонні дзвінки не відповідає, за фактичним місцем проживання дверей не відкриває) ОСОБА_1 фактично відмовився надавати письмові пояснення з причин використання службового автомобіля в неробочий час, що призвело до складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП України; копія протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №122687 від 19 травня 2019 року, відносно позивача за ч. 1 ст. 130 КУпАП, витребувана з Департаменту патрульної поліції в Луганській області на підставі запиту начальника Сєвєродонецької КЕЧ від 20 травня 2019 року; Акт службового розслідування від 23 травня 2019 року.

Наказом начальника Сєвєродонецької КЕЧ (з адміністративно-господарської діяльності) від 29 травня 2019 року №68 помічнику начальника частини працівнику ЗСУ ОСОБА_1 оголошено догану.

Догана оголошена позивачу за результатами проведення службового розслідування, згідно наказу начальника Сєвєродонецької КЕЧ від 20 травня 2019 року №62 та на підставі рапорту інженера працівника ЗСУ ОСОБА_7 , з метою встановлення причин та умов неповернення автомобіля «LDV Convoj 400», державний номерний знак НОМЕР_1 , на територію Сєвєродонецької КЕЧ о 18:00 годині 17 травня 2019 року, який закріплений за працівником ЗСУ ОСОБА_1 , без дозволу начальника частини, в порушення вимог наказу Міністра оборони України від 12 грудня 2016 року за №678.

В матеріалах службового розслідування міститься доповідна ОСОБА_1 від 29 травня 2019 року з приводу обставин несвоєчасного повернення автомобіля на територію Сєвєродонецької КЕЧ о 18:00 годині 17 травня 2019 року, в якій зазначено, що службовий автомобіль він отримав з дозволу начальника Сєвєродонецької КЕЧ підполковника ОСОБА_2, з метою вирішення особистих питань.

Наказом начальника Сєвєродонецької КЕЧ (з адміністративно-господарської діяльності) від 31 травня 2019 року №70 помічнику начальника частини працівнику ЗСУ ОСОБА_1 оголошено догану.

Догана оголошена позивачу за результатами проведення службового розслідування, згідно наказу начальника Сєвєродонецької КЕЧ від 30 травня 2019 року №69, на підставі рапорту головного інженера - заступника начальника Сєвєродонецької КЕЧ від 30 травня 2019 року №1156, з метою встановлення причин та умов, що сприяли неприсутності на робочому місці без поважних причин працівника ЗСУ ОСОБА_1 , тобто догана оголошена позивачу за порушення вимог п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул, в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин).

Матеріалами службового розслідування встановлено, що позивач 30 травня 2019 року станом на 16:00 год. не був присутнім на робочому місці, в журналі реєстрації прибуття та вибуття працівників ЗСУ Сєвєродонецької КЕЧ відмітка відсутня, на телефонні дзвінки не відповідав. ОСОБА_1 написана заява про відпустку від 30 травня 2019 року вх. №1149, начальником Сєвєродонецької КЕЧ прийнято рішення про надання відпустки з 03 червня 2019 року.

Наказом начальника Сєвєродонецької КЕЧ (по стройовій частині) від 31 травня 2019 року № 83 позивач звільнений з роботи 31 травня 2019 року, на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків.

Судом також встановлено, що відповідно до п. 5 Правил внутрішнього трудового розпорядку Сєвєродонецької КЕЧ, затверджених наказом начальника Сєвєродонецької КЕЧ (району) (з адміністративно-господарської діяльності) від 05 травня 2017 року №1, для працівників квартчастини встановлено тривалість робочого часу 40 год. на тиждень з двома вихідними днями (субота і неділя). Початок роботи о 9:00 год., закінчення роботи о 18:00 год., у п`ятницю о 16:45 год.

Наказом начальника Сєвєродонецької КЕЧ (району) (з адміністративно-господарської діяльності) від 22 жовтня 2018 року за №141 «Про постановку на тимчасовий облік автомобіля, переданого Мостиським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області» автомобіля «LDV Convoj 400», 2002р. випуску, об`єм двигуна 2400 см. куб., дизельний, кузов НОМЕР_2 , присвоєно військовий номер НОМЕР_1 та закріплено за помічником начальника, працівником ЗСУ ОСОБА_1 , який також призначений матеріально-відповідальною особою.

Даний наказ був виданий у відповідності до вимог наказу Міністра оборони України від 01 липня 2002 року №219 «Про затвердження Керівництва з експлуатації автомобільної техніки в Збройних Силах України», з метою підтримання автомобільної техніки частини в постійній бойовій готовності.

Відповідно до книги обліку озброєння, військової техніки та іншого військового майна за номерами і технічним станом, а також відповідно до книги обліку наявності та руху військового майна (служба забезпечення), даний автомобіль є вантажно-пасажирським, закріплений за Сєвєродонецькоої КЕЧ та відноситься до військового майна.

Наказом Міністра оборони України від 12 грудня 2016 року №678 затверджено Інструкцію про використання автомобільної техніки у Міністерстві оборони та Збройних Силах України (далі по тексту - Інструкція №678).

Пунктом 3.15 Інструкції №678 передбачено, що забороняється використання машин у робочі дні з 18:00 год. до 7:00 год. наступного дня, у передвихідні дні - після 15:00 год., у вихідні та святкові дні, за винятком машин, що забезпечують бойове чергування, несення служби, доставку хворих у лікувальні заклади. У разі виникнення потреби у проведенні невідкладних заходів щодо забезпечення життєдіяльності військ (сил) використання машин понад встановлений нарядом час оформлюється записом у дорожньому листі «Використання машин продовжено до __ години» у розділі ІІ «Робота машин», що підписується командиром військової частини і скріплюється гербовою печаткою.

За змістом п. 3.36 Інструкції №678, дорожній лист є розпорядженням командиру підрозділу та водію на виконання завдання. Дорожній лист виписується на одну добу, на чергові транспортні засоби - до п`яти діб, а при відправленні машини на бойове чергування, та у тривале відрядження - не більше ніж 10 діб.

Встановивши вищенаведені обставини та застосувавши положення ст. 147, 148, 149 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем надані докази фактів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку у період з 17.05.2019 по 19.05.2019, тоді як останнім не доведено поважності причин несвоєчасного повернення автомобіля на територію Сєвєродонецької КЕЧ та його використання у власних цілях, зокрема, що службовий автомобіль він отримав з дозволу начальника Сєвєродонецької КЕЧ підполковника ОСОБА_2 з метою вирішення особистих питань, про які він вказав в доповідній записці.

Суд першої інстанції також, врахувавши, що вказаний вище транспортний засіб є військовим майном, а позивач упродовж з 18:00 год. 17.05.2019 до 19.05.2019 використовував його у власних цілях без дозволу начальника Сєвєродонецької КЕЧ та у порушення вимог п.п. 3.15, 3.36 Інструкції №678, проаналізувавши матеріали службового розслідування, дійшов правильного висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують обставини, викладені в наказах від 23.05.2019 №67 та від 29.05.2019 №68 про оголошення догани, які оскаржує позивач.

Суд правильно вказав на те, що твердження позивача, що в оскаржуваних наказах відповідач необґрунтовано посилається на наказ Міністра оборони України від 12.12.2016 №678 «Про затвердження Інструкції про використання автомобільної техніки у Міністерстві оборони та Збройних Силах України», з яким він не був ознайомлений під підпис, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п. 1 розділу V посадової інструкції помічника начальника Сєвєродонецької КЕЧ (району), затвердженої начальником Сєвєродонецької КЕЧ (району) 15.05.2017, помічник начальника частини повинен знати постанови, розпорядження, накази, методичні, нормативні та інші керівні матеріали з матеріально-технічного забезпечення.

Суд також обґрунтовано відкинув помилкові твердження позивача про те, що на нього не розповсюджуються накази Міністра оборони України, оскільки квартирно-експлуатаційні відділи (частини) це установи, які підконтрольні Збройним Силам України, а працівники КЕЧ входять до особового складу ЗСУ.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку, що при винесенні оскаржуваних наказів від 23.05.2019 №67 та від 29.05.2019 №68 відповідачем додержані, передбачені ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України, які визначені правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Поруч з цим, встановивши, що у період з 30.05.2019 по 18.06.2019 ОСОБА_1 перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серії АДЕ №156850, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання незаконним наказу №70 від 31.05.2019 про оголошення позивачу догани у зв`язку з відсутністю на робочому місці.

Оскільки суд першої інстанції визнав наказ від 31.05.2019 №70 про оголошення позивачу догани за прогул незаконним, що вказує на відсутність в діях останнього систематичного невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами трудового розпорядку, то з урахуванням положень ч. 3 ст. 40 КЗпП України дійшов правильного висновку про те, що звільнення позивача суперечить положенням п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Отже, розглядаючи справу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем при звільненні позивача було порушено норми трудового законодавства, що призвело до незаконного звільнення ОСОБА_1 , у зв`язку з чим трудові права останнього було порушено.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 233 КЗпП України та дійшов помилкового висновку про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 233 КЗпП України, на оскарження наказу про оголошення догани законодавством дається тримісячний строк із дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Таким днем слід вважати день ознайомлення працівника з наказом (розпорядженням) про оголошення йому догани, незалежно від дня видання цього наказу.

З матеріалів справи вбачається, що з оскаржуваними наказами від 23.05.2019 №67, від 29.05.2019 №68 та від 31.05.2019 № 70 про оголошення догани, позивач ознайомився 21.06.2019, про що свідчить його підпис на цих наказах.

Копію оскаржуваного наказу про звільнення від 31.05.2019 №83, який, відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, може бути оскаржений до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, позивач отримав через поштовий зв`язок 03.06.2019, що підтверджується листом відповідача від 31.05.2019 №1318 про необхідність отримання трудової книжки разом.

Матеріалами справи також підтверджується, що не погоджуючись з наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та про звільнення, позивач 01.07.2019 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом про скасування оскаржуваних наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, вважаючи, що спірні правовідносини віднесено до публічно-правових, і згідно посадової інструкції посаду, яку він обіймав, віднесено до адміністративно-господарських функцій, оскільки його щорічно зобов`язували подавати декларацію про доходи до Єдиного державного реєстру декларацій як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 травня 2020 року у справі №640/11845/19 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької КЕЧ про скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, закрито на підставі п. 1) ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки даний спір непідвідомчий адміністративному суду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 травня 2020 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Таким чином, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду набрала законної сили 04.08.2020.

Частиною першою статті 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Набрання судовим рішенням законної сили та його обов`язковість є невід`ємними складовими принципу остаточності судового рішення - res judicata, що, у свою чергу, є складовою частиною верховенства права

У практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) остаточність судового рішення також зумовлена, зокрема, набранням ним законної сили, обов`язковістю до виконання, оскільки принцип остаточності судового рішення тісно пов`язаний із принципом правової певності. Так, ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» зазначив, що «...одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву».

Отже, можна зробити висновок, що судові рішення судів апеляційної набирають законної сили без відтермінування.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їхніми об`єднаннями на всій території України.

З наведеного слідує, строк звернення ОСОБА_1 до суду з позовом розпочався 05.08.2020, тобто з наступного дня після набрання постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 законної сили

Проте, як вбачається з матеріалів справи, з позовом у даній справі, яка переглядається, ОСОБА_1 звернувся 13 січня 2022 року.

Отже, з позовом у даній справі ОСОБА_1 звернувся з пропуском строку, який визначено ст. 233 КЗпП України.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача, що строк звернення до суду необхідно обраховувати з урахуванням постанови Верховного Суду від 09.12.2021, оскільки постанова апеляційного суду ним була оскаржена в касаційному порядку.

Колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими такі доводи позивача про визнання поважними причин пропуску строку на звернення до суду з даним позовом, оскільки оскарження в касаційному порядку постанови апеляційного суду є правом позивача, а набрання законної сили судовим рішенням після перегляду в апеляційному порядку є обов'язковим для виконання в силу положень Конституції України.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в силу ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, ьо відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги Сєвєродонецька КЕЧ сплати судовий збір в сумі 12 204 грн 03 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №96 від 07.11.2023.

Оскільки ОСОБА_1 , у відповідності до вимог Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору в частині позовних вимог про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі, то понесені відповідачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 977,20 грн в цій частині підлягають компенсації останньому за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що визначено ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Інша частина понесених відповідачем витрат на сплату судового збору в розмірі 9 226,83 грн про перегляд рішення суду в іншій частині позовних вимог (визнання недійсними наказів про оголошення догани, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди) підлягає стягненню на його користь з позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сєвєродонецької квартирно-експлуатаційної частини (району) - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Сєвєродонецької квартирно-експлуатаційної частини (району) витрати зі сплати судового збору в сумі 9 266 (дев'ять тисяч двісті шістдесят шість) грн 83 коп.

Компенсувати Сєвєродонецькій квартирно-експлуатаційній частині (району) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів, витрати зі сплати судового збору в сумі 2 977 (дві тисячі дев'ятсот сімдесят сім) грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська