Справа № 462/3101/22 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/393/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ

12 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 13 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом - задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 у проживанні та користуванні квартирою за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 57,8 м2, житловою площею 41,7 м2, шляхом надання йому ключів від дверей квартири.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим, а встановлені судом обставини не відповідають дійсності. Зазначає, що номер справи не відповідає структурі присвоєного номера справі у Залізничному районному суді м.Львова, а також відсутній номер провадження. Зазначає, що рішення суду не відповідає вимогам ч.5 ст.14 ЦПК України.

Стверджує, що позовна заява підписана неналежною особою без достатніх на це повноважень, в зв`язку з чим такий позов є нікчемним. Суд першої інстанції безпідставно залишив без уваги клопотання щодо постановлення окремої ухвали відносно ОСОБА_4 в діях якого наявні ознаки складів злочинів.

Зазначає, що судом не було вирішено клопотання про зупинення провадження у справі через перебування позивача у лавах Збройних формувань.

Також вважає вимогу щодо усунення перешкод в розпорядженні набутою часткою квартири неправомірною. Вважає, що судом неправильно тлумачаться норми ст. 391 ЦК України.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 січня 2023 року та закрити провадження.

12 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Львівського апеляційного суду із клопотанням, в якому просить зупинити апеляційне провадження у справі до ухвалення Львівським окружним адміністративним судом її позову «про зобов`язання відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36, ст. 37, ч. 3 ст. 39 ЦПК України суддів Савуляка Р.В., Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І. до заявлення самовідводів із складу суду апеляційної інстанції у справі №462/3101/22 для формування повноважного складу суду» та до розгляду Верховним Судом її касаційної скарги на ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року та на ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 травня 2023 року.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи клопотання колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні останнього виходячи із наступних підстав.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У цьому випадку провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 5 частини першої статті 253 ЦПК).

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України , за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду Україн від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 6 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Крім того, зупинення провадження у справі порушило б розумні строки розгляду справи.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вимог заявленого клопотання ОСОБА_1 долучено лише, як вона стверджує, перші сторінки її позовної заяви та касаційної скарги, при цьому останньою не надано жодних доказів на підтвердження того, що в провадженні Львівського окружного суду дійсно перебуває справа за її позовом, також не надано жодних доказів на підтвердження того, що в провадженні Верховного Суду перебуває її касаційна скарга, не надано ухвал Львівського окружного адміністративного суду про відкриття провадження за вказаними позовом ОСОБА_1 чи ухвали про відкриття провадження Верховним Судом за касаційною скаргою ОСОБА_1 і тим більше не надано доказів на підтвердження неможливості розгляду справи №462/3101/22 без вирішення Львівським окружним адміністративним судом позову ОСОБА_1 чи Верховним Судом її касаційної скарги.

За наведених обставин, враховуючи що судом не встановлена неможливість розгляду даної справи без вирішення цивільної справи Львівським окружним адміністративним судом позову ОСОБА_1 чи Верховним Судом її касаційної скарги колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі.

Керуючись ст. 251, 259, 261 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Повний текст ухвали складено 22 червня 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.