Справа № 944/5899/22
Провадження №2/944/568/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Колтуна Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Романик Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

28.11.2022 адвокат Р.-В.В. Кісіль, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно замовлення №1529 від 01.09.2022, позивачем було замовлено товар у вигляді метало-пластикових вікон VEKA серії SOFTLINE та фурнітури до них та послуги з монтажу придбаних у відповідача метало-пластикових віконних конструкцій та атрибутивних елементів до них. За вказаний товар та послуги було сплачено 84500,0 грн., що підтверджується рахунком від імені відповідача та фактом монтажу таких конструкцій. За результатами проведеного монтажу уповноваженими представниками відповідача, позивачем було виявлено істотні недоліки усіх п`яти віконних конструкцій, а саме: при відкритті вікон в режим вентиляції (часткове верхнє відкриття - нахил) не відбувається фіксація вікна в певній позиції та простежуються вібрації. У ході замовлення вікон, позивачем за місцем знаходження торгівельного приміщення відповідача було здійснено відео фіксацію віконної фурнітури, виставленої відповідачем в залі як пропоновану, яка і мала б бути встановлена за даним замовленням. Після монтажі позивачем було виявлено невідповідність доставленого та замовленого товару тому, що було замовлено і оплачено. Водночас, на неодноразові спроби позивача узгодити з менеджером відповідача питання щодо усунення вказаних недоліків жодних результатів досягнуто не було. Позивачем також вимагалось надання акта приймання-передачі виконаних робіт, як і договору про придбання товару/замовлення робіт, квитанції про оплату. До даного моменту жодної реакції на вимоги позивача не було. Оплата за товар здійснювалась у наступній послідовності: передоплата 42500,0 грн. готівкою в магазині, за результатами чого було видано рахунок. Далі 24000,0 грн. здійснено переказ безготівково на рахунок, вказаний менеджером відповідача у переписці. Після монтажу решту 18000,0 грн. було оплачено монтажникам за місцем виконання робіт. Відповідач, надавши позивачу 01.09.2022 рахунок на оплату вікон та фурнітури по ціні 84500,0 грн. та отримавши передоплату, зробив позивачу пропозицію про укладення договору купівлі-продажу. Кількість, розмір, вид фурнітури та зовнішній вигляд вікон було узгоджено між позивачем та відповідачем. Після чого відповідачем було доставлено та змонтовано товар. У свою чергу, позивач прийняв, у повному обсязі після монтажних робіт оплатив суму, зазначену в рахунку, що підтверджується фактом завершення монтажних робіт та відсутністю претензій відповідача (квитанцію так і не було надано, як і акт виконаних робіт). Відтак, договір купівлі-продажу між ними слід вважати укладеним. Позивач повідомив відповідача про намір розірвати договір шляхом надіслання на його адресу письмової претензії, однак, ця претензія залишилась без реагування. Крім того, позивач через значну суму коштів, які були вилучені з його використання та байдуже ставлення відповідача до поставленої проблеми, що обумовило необхідність звернення до адвоката, стверджує про наявність підстав для відшкодування йому моральної шкоди, оскільки відповідач ухиляється від вирішення питання щодо усунення недоліків товару чи про повернення позивачу коштів, сплачених за товар, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду, витрачати кошти та час на послуги адвоката. Внаслідок бездіяльності відповідача позивачу було завдано моральної шкоди у зв`язку із змінами звичного укладу життя. Вказані обставини негативно впливають на психологічний стан позивача та, як наслідок, на його сімейне життя, знижують якість його роботи як керівника підприємства. У зв`язку з викладеним, на підставі положень Закону України Про захист прав споживачів, просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 84500,0 грн., оплачених за товар, моральну шкоду в розмірі 10000,0 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000,0 грн.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 23.12.2022 було відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

30.03.2023 до суду від представника відповідача, адвоката Школьної А.В., надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві зазначає про те, що позивач у вересні 2022 року зробив замовленняу у ФОП ОСОБА_2 металопластикових вікон у кількості 5 шт. Деталі цього замовлення було попередньо погоджено з менеджером магазину, які описані у комерційній пропозиції №1529 від 01.09.2022. Зокрема, у ній зазначено хто є замовником, його контактні дані, сума та розміри вікон (замовлення), їхній тип, профіль, фурнітура та заповнення. Таким чином позивач замовив 5 металопластикових вікон загальною площею 12,11 кв.м., загальним периметром 31,20 м., загальною вагою 436,14 кг, розміром 1670 х 1450 мм (шир.х вис.); на суму 69 805,00 грн. Після остаточного погодження даного замовлення позивачем було сплачено аванс у розмірі 42 500,00 грн. Згодом було сплачено ще 24000,00 грн. Таким чином, між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено усний договір - правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. У погоджені строки відповідачем було встановлено замовленні позивачем віконні конструкції відповідної комплектації. На підтвердження того, що позивачем було прийнято придбаний товар та відповідно роботу по встановленню вікон свідчить той факт, що ним було оплачено решту суми у розмірі 18 000 грн. будь-яких претензій щодо якості товару чи інших недоліків у роботі по встановленню вікон позивач не висловлював. Зазначає, що у своїй роботі відповідач використовує лише якісну продукцію, що підтверджується доданими сертифікатами відповідності. Також, представник відповідача вказує на те, що звертаючись до суду, позивач заявляє позовну вимогу про стягнення з відповідача грошових коштів, не вказує у чому саме полягає порушення його прав як споживача, не зазначає які недоліки товару він виявив та наслідки цього, або будь-які інші порушення зобов`язання, які виникли з вини відповідача при встановленні металопластикових конструкцій. А відтак неможливо зрозуміти суті претензії. Водночас, будь-яких доказів, визначених ст.ст.76, 80 ЦПК України, які б свідчили про те, що віконні конструкції, які були встановлені відповідачем не відповідають вимогам ДСТУ, є неякісні чи пошкоджені, що впливає на їх роботу та функціональне призначення, ОСОБА_1 не надав. Також не зрозуміло у чому саме полягає завдана позивачу моральна шкода і як вона впливає на його роботу як керівника підприємства, про які вилучені кошти йдеться. Адже кошти за віконні конструкції та їх встановлення позивач сплачував добровільно, без примусу і ніхто їх не вилучав. Відтак вказана вимога є нічим не обгрунтована та не підтверджена, а тому не може бути задоволена судом. Просить суд позов залишити без задоволення та стягнути з ОСОБА_1 понесені судові витрати.

27.03.2023 засобами електронної пошти до суду надійшло клопотання за підписом представника позивача ОСОБА_4 щодо можливості розгляду справи у відсутність позивача та його представника, в якій представник зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися. Проте, подали письмову заяву, в якій просять розгляд справи провести у їх відсутність та відмовити у задоволенні позову.

Зважаючи на те, що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оскільки у судове засідання 12.06.2023 не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази в справі у їх сукупності, враховуючи норми чинного законодавства, суд виходить з наступного.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_2 та замовив в останнього виготовлення метало-пластикових вікон у кількості 5 шт., у відповідності до проекту замовлення, погодженого сторонами, вартістю 84500,00 грн, що підтверджується копією бланку замовлення клієнта №1529 від 01.09.2022, зокрема, у ньому зазначено хто є замовником, його контактні дані, розміри вікон, їхній тип, профіль та фурнітура. Таким чином, між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено усний договір - правочин між споживачем і продавцем (виконавцем), за яким реалізується продукція та після встановлення віконних конструкцій позивачем здійснено остаточний розрахунок по замовленню, вказана обставина не заперечувалась сторонами.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 з 21.03.2006 є фізичною особою - підприємцем; основний вид діяльності - роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах.

Для підтвердження якості та вартості товару, представником відповідача надано зокрема, копію комерційної пропозиції виробника товару №1529 від 01.09.202, Сертифікат відповідності за №UA.BR.10386.84-22 термін дії з 26 серпня 2022 року по 25 серпня 2023 року на продукцію Профілі з полівінілхлориду для вікон та дверей систем SOFTLINE 70, згідно якого вбачається, що вказана продукція відповідає вимогам ДСТУ EN 12608-1:2021; сертифікатом відповідності №А091 на продукцію Фурнітура металева та пластикова Winkhaus для блоків та віконних дверей відповідає вимогам ДСТУ Б В.2.6-13:2006 Вироби замкові і скоб`яні. Загальні технічні умови, пп.5.3.1-5.3.5, 5.4.2, 5.4.3, 5.5.1, 5.7.3; ДСТУ Б В.2.6-28:2006 Замки і заскочки для дверей. Технічні умови , пп 5.4.1, 5.5.1, 5.9.

3 метою досудового врегулювання спору позивач надіслав відповідачу претензію по замовленню № 1529 від 01.09.2022.

Також суду надано на дослідження скріншоти електронного листування сторін, відеофайли, що містяться на оптичному диску, та фотознімки фурнітури вікон.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до приписів ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладеним у будь-якій формі, якщо вимоги до форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, зокрема, вибір контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Статтею 629 ЦК України установлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлені строки.

У ст.610 ЦК України зазначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, або іншими документами.

Згідно із п. 1, 4 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою та звернення до суду за захистом порушених прав.

Зі справи вбачається, що між сторонами у справі був укладений усний договір про купівлю-продаж металопластикових вікон, за придбання яких позивач сплатив грошові кошти ФОП ОСОБА_2 .

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, яка визначає і обгрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення її прав та інтересів із посиланням на норму матеріального права, яка порушена відповідачем і підлягає захисту, а суд перевіряє ці доводи і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Звертаючись до суду з даним позовом про стягнення грошових коштів, позивачем не визначено і не обґрунтовано, в чому саме полягають порушення прав і законних інтересів позивача збоку ФОП ОСОБА_2 , якими саме діями чи бездіяльністю допущено порушення відносно позивача та яку саме норму матеріального права порушено цим відповідачем.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу збоку цього відповідача на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного цим відповідачем права позивача чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Позивач в вимогах до відповідача ставить питання про стягнення грошових коштів, позовні вимоги в цій частині не змінювались і не уточнювалися, при цьому він не вказує у чому саме полягає порушення його прав як споживача, чітко не зазначає які недоліки товару він виявив та наслідки цього, або будь-які інші порушення зобов`язання, які виникли з вини відповідача при встановленні металопластикових конструкцій.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У п.27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно з п.12 ч.1 ст.1 Закону України "Про захист прав споживача", істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Підтвердженням такої правовій позиції є рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.09.2011 року в справі № 6-5651св10, в якому зазначено, що для визначення недоліків істотними мають бути три обов`язкові ознаки (п. п. 1-3) та хоча б одна із факультативних ознак (п. п. а-в), а також висловленій в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року в справі № 661/67/16-ц (провадження № 61-2464св18), відповідно до змісту якої тільки сукупність чотирьох обов`язкових ознак недоліку надає підстави вважати його істотним недоліком із усіма правовими наслідками щодо задоволення вимог споживачів.

Як свідчить судова практика (ухвала Верховного Суду України по справі № 6-20618св08 від 18.11.2009 року, постанова ВССУ від 09.09.2015 року) саме споживач повинен підтвердити обставину істотності недоліків у товарі.

У Законі України "Про захист прав споживачів", законодавець визначив, що наявність істотного недоліку товару повинно бути підтверджена висновком експертизи. Порядок проведення і призначення експертизи для визначення причин втрати якості продукції і можливих істотних недоліків товару регламентується ст.17 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до якої у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції.

Однак питання призначення експертизи сторонами не ініціювалося.

Позивач не надав суду належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення договірних відносин між ним та відповідачем. Матеріали справи не містять доказів конкретних недоліків, які позивач пропонував усунути відповідачу, тому неможливо зробити висновок, що недоліки були настільки істотними, що їх неможливо було усунути або що внаслідок таких недоліків виготовлені вікна стали непридатними до використання тощо.

Що стосується роздруківки скріншотів з меседжеру, оптичного диску з відеозаписом у пакетику в додатку до позовної заяви, суд звертає увагу на наступне, відповідно до ст. 100 ЦПК України (в редакції від ), електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Зважаючи на ст. 100 ЦПК України, вказані вище докази в розумінні ст. 78 ЦПК України не можуть визнаватися допустимими, а тому підстав встановлювати наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи вказаними доказами суд не може.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення грошовоих коштів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає необхідним зазначити такі мотиви.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Обов`язок заподіювача шкоди по її відшкодуванню виникає за певних юридичних фактів, до них належать: наявність моральної шкоди; неправомірні дії (бездіяльність) заподіювача; причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) заподіювача і шкодою, що спричинена; вина заподіювача.

Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Таким чином, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Однак позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди, матеріалами справи не установлено дефекту продукції, придбаної позивачем у відповідача, тому вимога позивача про стягнення моральної шкоди є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати не належить стягувати із сторін..

Керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 610, 629, 651 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення виготовлене і підписане 19.06.2023.

Суддя Ю.М. Колтун