КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/443/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 грудня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Діденка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області в складі судді Кравченка М.В., постановлену в м. Обухів 10 серпня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, просив поновити строк для звернення до суду зі скаргою, визнати неправомірною та скасувати довідку-розрахунок від 17 липня 2023 року по заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 за період з лютого по червень 2023 року по виконавчому провадженню ВП № НОМЕР_1, складену старшим державним виконавцем Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Кухарем О.Ю., зобов`язати старшого державного виконавця скласти об`єктивну довідку-розрахунок по заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 за період з лютого по червень 2023 року по виконавчому провадженню ВП № НОМЕР_1.

Скаргу мотивував тим, що в рішенні Обухівського районного суду Київської області від 29 березня 2023 року не зазначено, що в разі відсутності у нього як боржника постійної роботи нарахування аліментів має проводитись, виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Таке нарахування може відбуватись, якщо у боржника відсутні доходи і він не працює, поряд з цим у виконавця відсутні відомості про сплату аліментів, тоді виконавець, нараховуючи заборгованість, виходить з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Вказував, що на даний час він не працевлаштований, не має як постійного заробітку, так і інших постійних доходів, ще до набрання рішенням законної сили він звертався до стягувача з проханням, щоб вона відкрила спеціальний банківський рахунок та отримала банківську карту для переказів ОСОБА_1 аліментів на утримання сина. Після відкриття депозитного рахунку він одним платежем, але з визначенням платежу як аліменти за лютий, березень, квітень та травень 2023 року переказав на вказаний депозитний рахунок 6000 грн. з розрахунку по 1500 грн. щомісячно, що складає не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 28 червня 2023 року він через канцелярію Обухівського відділу державної виконавчої служби подав заяву з копією квитанції про сплату аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини за лютий - травень 2023 року по 1500 грн. щомісячно, виходячи з суми, що є не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 24 липня 2023 року він безпосередньо у державного виконавця отримав довідку-розрахунок, про що в матеріалах виконавчого провадження зробив відповідний напис.

Вважав, що довідку-розрахунок державним виконавцем складено упереджено, на власний розсуд, без урахування щомісячно сплачених аліментів без прострочення терміну сплати.

Всупереч змісту рішення суду та щомісячної сплати аліментів державним виконавцем безпідставно зроблено розрахунок, виходячи з частки середньомісячної заробітної плати працівника даної місцевості, не вказуючи, з яких джерел виконавцем визначена середньомісячна заробітна плата для м. Обухів Київської області.

Крім того, незважаючи на те, що державному виконавцю зі заявою про приєднання до матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 була надана одна квитанція з визначення платежу як сплата аліментів за лютий - травень 2023 року, в довідці-розрахунку в графі «Сплачено боржником/стягнуто виконавцем» за відповідні місяці не зазначено жодних коштів, за червень 2023 року враховано 6000 грн. та за липень від 17 числа зазначено оплату 1500 грн. Таким чином, державний виконавець неправомірно не врахував оплату аліментів за 4 місяці.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2023 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Заявник ОСОБА_1 , не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість ухвали, просив скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що державний виконавець неправомірно не врахував сплату аліментів за 4 місяця, а сума 6000 грн. ним в довідці-розрахунку вказана як сплата аліментів за червень 2023 року. Не враховуючи щомісячну сплату аліментів, державним виконавцем не визначено сплату аліментів за чотири місяці, що дало йому можливість для нарахування частки з розміру встановленого доходу середньомісячної заробітної плати для даної місцевості. Таким чином, складена державним виконавцем 17 липня 2023 року довідка-розрахунок про заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів не відповідала дійсності та нормам закону, тому мала бути скасована.

Вважав, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, хибно погодився з доводами державного виконавця, яким в довідці-розрахунку навмисно не враховано сплати аліментів за 4 місяця. Незважаючи на те, що заборгованості за лютий-травень 2023 року не було, в довідці-розрахунку зазначено про несплату за вказані місяці, положення ст. 195 СК України розтлумачено за застосовано судом хибно та всупереч дійсних обставин.

Таким чином, суд однобічно та упереджено вважав, що у платника аліментів виникла заборгованість по аліментам понад 4 місяці і тому розрахунок заборгованості має бути зі середньомісячної заробітної плати у даній місцевості, а не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Від Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Посилався на те, що відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини, проте станом на 23 листопада 2023 року в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про працевлаштування боржника.

Згідно з довідкою-розрахунком від 23 листопада 2023 року заборгованість за виконавчим листом 372/443/23 від 19 травня 2023 року Обухівського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 03 лютого 2023 року, становить 21439,20 грн. Відтак боржник не виконує в повному обсязі вимоги за виконавчим документом та покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання 20 грудня 2023 року учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення судових повісток-повідомлень на поштові адреси, а Обухівському відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) також направлено судову повістку-повідомлення на електронну пошту.

Крім того, ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи засобами телефонного зв`язку, про що секретарем судового засідання складено телефонограму.

18 грудня 2023 року від ОСОБА_1 надійшли пояснення до апеляційної скарги.

Від Обухівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відділу.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до п. 2, 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлений законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відтак, заявник ОСОБА_1 належним чином обізнаний про рух справи, оскільки подав апеляційну скаргу і був зобов`язаний цікавитися провадженням в своїй справі, повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, його неявка не перешкоджає розгляду справи, з урахуванням необхідності розгляду справи в передбачений законом строк.

В зв`язку з вищевикладеним апеляційний суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності нез`явившихся учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що дії державного виконавця відповідали ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 195, 182 СК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29 березня 2023 року в справі № 372/443/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 03 лютого 2023 року (а. с. 26 - 28).

22 травня 2023 року постановою старшого державного виконавця Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 на виконання виконавчого листа № 372/443/23, виданого 19 травня 2023 року Обухівським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 03 лютого 2023 року (а. с. 48).

13 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) з заявою про видачу довідки-розрахунку по сплаті ним аліментів, зазначивши, що на даний час він не працевлаштований, не має постійного заробітку та інших постійних доходів, і що 28 червня 2023 року ним через канцелярію відділу подано копію квитанції про сплату аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_1 за лютий - травень 2023 року по 1500 грн. щомісячно, виходячи з суми, що не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 49).

Згідно фіскального чеку від 27 червня 2023 року, ОСОБА_1 здійснено сплату на рахунок Обухівського ВДВС в розмірі 6000 грн. з призначенням платежу «аліменти за лютий, березень, квітень, травень» (а. с. 52).

Супровідним листом від 17 липня 2023 року вих. № 35833 на ім`я ОСОБА_1 Обухівським ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) направлено довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 03 лютого 2023 року по 17 липня 2023 року (а. с. 50).

Згідно довідки-розрахунку, заборгованість по аліментах рахується з 03 лютого 2023 року по 17 липня 2023 року, та станом на 17 липня 2023 року становить 12237,58 грн., яка нарахована на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідності до п. 3 ст. 195 СК України та з дотриманням вимог ст. 182 СК України (а. с. 51).

Даною довідкою-розрахунком віднесено 6000 грн., сплачені ОСОБА_1 , до погашення заборгованості наростаючим підсумком станом на червень 2023 року, яка після такого погашення становить в червні 2023 року 11761,33 грн., а станом на 17 липня 2023 року - 12237,58 грн.

Згідно фіскального чеку від 04 липня 2023 року, ОСОБА_1 здійснено сплату на рахунок Обухівського ВДВС в розмірі 1500 грн. з призначенням платежу «аліменти за червень» (а. с. 53).

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ст. 4, 43 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до п. 4 розділу ХVІ «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

В постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 759/1727/16 викладено правовий висновок, згідно якого «поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні

показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.

Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування частини другої статті 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року

№ 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713».

Оскільки ОСОБА_1 не надано державному виконавцю під час звернення з заявою про видачу довідки-розрахунку по заборгованості по сплаті аліментів будь-яких доказів, що він отримував заробіток (дохід), і що таким чином заборгованість за аліментами підлягала обчисленню відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України, виходячи з цього фактичного заробітку (доходу), і такі докази в матеріалах справи відсутні, відтак державний виконавець, діючи відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та в межах своїх повноважень, правомірно здійснив розрахунок заборгованості за аліментами на підставі ч. 2 ст. 195 СК України, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відсутність доказів отримання доходів не надає боржнику сама по собі право сплачувати аліменти в мінімальному розмірі, встановленому СК України - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки не ґрунтується на вимогах ст. 183 СК України, згідно якої аліменти визначаються саме у частці від доходу платника аліментів, і ст. 195 СК України, якою у разі відсутності таких доходів передбачений в якості обчислення заборгованості за аліментами розмір середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Апеляційний суд враховує, що відповідно статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги, що державним виконавцем не вказано, з яких джерел ним визначена середньомісячна заробітна плата для м. Обухів Київської області, оскільки зазначення цих відомостей у довідці-розрахунку не передбачене п. 4 розділу ХVІ «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Доводи апеляційної скарги, що нарахування заборгованості, виходячи із середньої заробітної плати працівників для даної місцевості, можливе лише у разі відсутності у боржника доходів і він не працює, поряд з тим у виконавця відсутні відомості про сплату аліментів, а також доводи апеляції, що у рішенні Обухівського районного суду Київської області від 29 березня 2023 року не зазначено, що у разі відсутності у боржника постійної роботи, нарахування аліментів має здійснюватись, виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості, відхиляються апеляційним судом, як такі, що ґрунтуються на особистому помилковому тлумаченні заявником норм матеріального права і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що довідка-розрахунок була складена державним виконавцем упереджено, на власний розсуд, без урахування щомісячно сплачених аліментів без прострочення терміну сплати, не приймаються апеляційним судом як такі, що не ґрунтуються на доказах, наявних в матеріалах справи, оскільки самим ОСОБА_1 визнається та з квитанції від 27 червня 2023 року вбачається, що аліменти за лютий, березень, квітень і травень 2023 року ним сплачені єдиним платежем в сумі 6000 грн., та враховуючи положення ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Судом першої інстанції надано мотивовану оцінку аргументам ОСОБА_1 у скарзі, що державним виконавцем не враховано квитанцію про сплату аліментів за чотири місяці в розмірі 6000 грн., та встановлено, що державним виконавцем враховано дану суму, оскільки з довідки вбачається, що станом на травень 2023 року заборгованість ОСОБА_1 становила 14157,58 грн., за червень нараховано 3603,75 грн., та заборгованість станом на кінець червня становить 11761,33 грн., тобто з врахуванням поданих стягувачем платежів відповідно до квитанції.

Доводи апеляційної скарги, що суд однобічно та упереджено вважав, що у платника аліментів виникла заборгованість по аліментам понад чотири місяці і тому розрахунок заборгованості має бути проведений зі середньомісячної заробітної плати заробітної плати у даній місцевості, а не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відхиляються апеляційним судом як безпідставні і такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні висновків суду першої інстанції щодо підстав відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що зі змісту скарги та доданих до неї доказів неможливо встановити порушення прав та законних інтересів боржника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги, що складена 17 липня 2023 року довідка-розрахунок порушує та обмежує права ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не ґрунтуються на законі, зводяться до переоцінки доказів, яким було надано належної та всебічної оцінки судом першої інстанції, та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.