Справа № 190/691/23
Провадження №2/190/270/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

20 червня 2023 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Кудрявцевої Ю.В.

за участі секретаря Пронської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.П`ятихатки Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Кудлай Максим Олексійович до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вище зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд стягнути з відповідача суму матеріального збитку, спричиненого належному їй автомобілю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02.07.2022 чоловік позивачки, ОСОБА_3 , керуючи на законній підставі зазначеним автомобілем, їхав у сімейних справах до міста Жовті Води через місто П`ятихатки, Кам`янського району Дніпропетровської області. Приблизно о 12 годині 00 хвилин під час перетину перехрестя рівнозначних доріг, розташованого біля будинку №309 по вул. Шевченка в м.П`ятихатки водій іншого транспортного засобу, - ОСОБА_2 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом марки «ВАЗ» модель «2107», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху України, не надавши перевагу в русі автомобілю «RAVON», під керуванням ОСОБА_3 , який наближався праворуч від нього, внаслідок чого сталось зіткнення двох автомобілів та їх механічне пошкодження.

Винуватість ОСОБА_4 в порушенні Правил дорожнього руху України підтверджено під час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення №190/877/22, об`єднану в одне провадження зі справою №190/878/22. Постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18.07.2022 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Зазначена постанова не була оскаржена та набрала законної сили.

Цивільно - правова відповідальність водія ОСОБА_4 не була застрахована, як того вимагає Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому для відшкодування завданої матеріальної шкоди ОСОБА_1 звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України. Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) розглянуло справу щодо відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), яка мала місце 02.07.2022 за участю транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_2 , та, відповідно до пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийняло рішення про виплату відшкодування шкоди в розмірі З метою проведення ремонту ОСОБА_1 доставила 15 липня 2022 року власний транспортний засіб до ТОВ «ТСМ ІНТЕР-АВТО» (офіційний дилер «RAVON»), яке розташоване в м. Києві та надає послуги з ремонту транспортних засобів. Зазначеним підприємством впродовж тривалого часу, з урахуванням необхідності замовлення деталей за кордоном, був здійснений відновлювальний ремонт транспортного засобу «Ravon R-2» реєстр. № НОМЕР_2 . Вартість відновлювального ремонту склала 231'850 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №1455 від 23.11.2022 та рахунком на його оплату №634. ОСОБА_1 оплатила вартість зазначених в цих документах матеріалів та робіт, що підтверджується банківськими квитанціями: від 22.08.2022 на суму 80000 грн., від 05.10.2022 на суму 60000 грн., від 23.11.2022 на суму 91850 грн.

Таким чином, з урахуванням виплати, здійсненої МТСБУ, розмір невідшкодованої матеріальної шкоди, завданої позивачці складає 71850 грн. (розрахунок: 231850 грн. - 160000 грн. = 71850 грн.) Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди. Крім того, ОСОБА_1 вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди становить 70000 грн. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача з метою відшкодування завданої ним моральної шкоди та понесенні судові витрати.

Ухвалою суду від 17 квітня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач та її представник адвокат кудлай М.О. не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. На адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. На позовних вимогах наполягають та просять їх задовільнити, щодо заочного розгляду справи не заперечують.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив; заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав, своїм правом надання відзиву та заперечень на позовну заяву, не скористався.

Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля RAVON реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.20).

Постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 7).

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 1 частини першої статті 1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно листа Моторно (Транспортного) страхового бюро України про прийняте рішення по справі МТСБУ:85027, зазначено що по справі прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 відшкодування шкоди в розмірі 160 000,00 грн. (а.с.8)

Згідно висновку про вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу КТЗ RAVON R-2 реєстраційний номер НОМЕР_3 пошкодженого в наслідок ДТП, що сталася 02.07.2022 р. без ВТВ складає 290430,95 грн. (а.с. 22-47).

Так, згідно тексту позову встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 не застрахована, що останнім не спростовано, а відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18,з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20).

Тому враховуючи викладене, сума збитку, визначена експертом при дослідженні автомобіля позивача, підлягає стягненню з відповідача, як винної в ДТП особи, на користь позивача.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно до ч. 2,3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) Страсбург, 10 лютого 2010 року, остаточне 10/05/2011), з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи те, що в результаті протиправних дій відповідача ОСОБА_2 , позивачу спричинено моральну шкоду, так як мало місце пошкодження її майна, внаслідок якого відбулись значні зміни звичайного укладу її життя, вона мала докладати додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку з неможливістю експлуатувати пошкоджений автомобіль, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо наявносиі та розміру моральної шкоди.

Щодо вимоги про стягнення судових витрат, понесених позивачем суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно з частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування сплаченого при подачі до суду судового збору в сумі 3988,31 грн. (а.с. 49), тому суд вважає необхідним відшкодувати ОСОБА_1 сплачені кошти.

Крім того, пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частина 8 статті 141 ЦПК України встановлює, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №904/4494/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорарута інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, позивачем документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір №17/22 про надання правової допомоги від 11.07.2022 р., квитанція про сплату юридичних послуг за договором №17/22 від 11.07.2022 р., а відтак у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц та у постанові від 10 серпня 2022 року у справі № 711/1783/20 (провадження № 61-2994св22).

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач в цій частині вимоги позивача заперечень чи клопотань про зменшення розміру витрат не заявляв, вимога позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Кудлай Максим Олексійович до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 71850 (сімдесят одну тисячу вісімсот п`ятдесят) гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 70 000 (сімдесят тисяч) гривень, а всього стягнути 141850 (сто сорок одну тисячу вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею при зверненні до суду судові витрати в сумі 13 988 (тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 31 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 23 червня 2023 року.

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева