Справа № 2-1025/97 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/184/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м.Львів

Справа 2-1025/97

Провадження № 22ц/811/184/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 28 грудня 2022 року у складі судді Палюх Н.М., у справі за заявою ОСОБА_2 про заміну позивача її правонаступником та виправлення описки, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про поділ будинковолодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

встановив:

22 липня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із цією заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті ОСОБА_3 право власності на 7/12 частин будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину перейшло до ОСОБА_5 . 3 жовтня 2002 року ОСОБА_5 подарував їй ( ОСОБА_2 ) 7/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель і споруд. Станом на даний час вона є власником 7/12 частин цього будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд. Зазначає, що рішення Залізничного районного суду м.Львова від 23 грудня 1997 року у цій справі впливає на її (заявника) права та обов`язки як власника 7/12 частин житлового будинковолодіння з відповідною частиною господарських будівель і споруд та користувача земельної ділянки, призначеної для обслуговування зазначеного будинковолодіння. Зазначає, що у рішенні суду від 23 грудня 1997 року, яким визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , Залізничний районний суд м. Львова допустив описку в резолютивні частині рішення, а саме: виділив в користування ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ту саму земельну ділянку. Просить заяву задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року заяву задоволено. Замінено позивача ОСОБА_3 її правонаступником ОСОБА_2 у цій справі. Виправлено описку в рішенні Залізничного районного суду м.Львова від 23 грудня 1997 року, змінивши в абзаці 10 резолютивної частини рішення із « ОСОБА_1 залишити в користуванні земельну ділянку загальною площею 118,6 кв.м з зовнішніми розмірами по периметру: 9 м; 2,1 м; 3,9 м; 1 м по будинку /3,8 м; 7,42 м; 2,8 м; 2,46 м; 2,4 м/ 5,5 м; 7,8; 9,3 м; 5,5 м; 2,5 м; 26,3 м» на « ОСОБА_1 залишити в користуванні земельну ділянку загальною площею 118,6 кв.м з зовнішніми розмірами по периметру 2,8 м; 2,2 м; 3,9 м; 1 м, по будинку /3,9 м, 7,42 м, 2,72 м, 2,46 м/ 5,5 м, 13 м і земельну ділянку з розмірами по периметру 0,5 м, 9,3 м, 5,5 м, 12,1 м, 6 м, 2,5 м».

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 . Вказує, що заявником не було подано заяву у відповідності із ч.1, ч.2 ст. 183 ЦПК України. Аналогічна заява про виправлення описки вже подавалась. Постановою Львівського апеляційного суду від 2 березня 2021 року у задоволенні заяви про виправлення описки в рішенні відмовлено, а тому вказана заяву підлягала поверненню. Вважає, що судом не зазначено правових підстав залучення процесуального правонаступництва та в яких саме обсягах, що є порушенням матеріального права. Стверджує, що виправлення, які просить здійснити заявник, жодним чином не відносяться до описки. Просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви, закрити провадження у справі.

Належним чином повідомлені сторони про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подав заяву про відкладення розгляду справи, оскільки на 22 червня 2023 року на 10 годину 20 хвилин призначено розгляд справи № 447/1258/23 у Миколаївському районному суді Львівської області, у якій він (представник ОСОБА_6 ) захищає обвинуваченого. Колегія суддів визнала причину неявки представника ОСОБА_6 неповажною, оскільки день і час розгляду справи погоджено судом із цим представником в судовому засіданні 18 травня 2023 року. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, заяви про відкладення розгляду справи або наявність поважних причин її неявки не подала.

Апеляційний суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності її учасників, які неодноразово в судові засідання не з`являлися без поважних причин.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться. Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23 грудня 1997 року задоволено позов ОСОБА_3 . Ухвалено виділити їй у володіння, користування та розпорядження 7/12 ідеальних частин будинковолодіння АДРЕСА_1 , а саме: приміщення: веранду-тамбур II площею 4,8 кв.м, коридор площею 3 кв.м, кухню I-I - 7 кв.м; комору 1-2 -2 кв.м, житлову кімнату площею 7 кв.м; комору 1-2 площею 2 кв.м, житлову кімнату - 14,2 кв.м, всього на суму 5 725, 50 грн.; виділено у володіння, користування та розпорядження ОСОБА_1 5/12 ідеальних частин цього будинковолодіння, а саме: приміщення: кухню 2-1 площею 7,8 кв.м; житлову кімнату 2-2 площею 14 кв.м, всього на суму 4 191, 50 грн.; зобов`язати ОСОБА_3 закласти існуючий вхід у приміщення веранди-тамбуру (1); перенести сходи і обладнати окремий вхід шляхом пробивки дверного прорізу з протилежної сторони; закласти дверний проріз з коридору до житлової кімнати 2-1; зобов`язати ОСОБА_1 обладнати окремий вхід в свою частину будинку шляхом прибудови веранди-тамбуру; пробити дверний проріз до кімнати 2-1; стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в сумі 59, 40 грн., в користь ОСОБА_4 - 2 479, 20 грн.; вирішено питання судових витрат. Встановлено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками: ОСОБА_3 залишено в користуванні земельну ділянку загальною площею 154 кв.м з зовнішніми розмірами по периметру: 9 м; 2,1 м; 3,9 м; 1 м; по будинку /3,8 м; 7,42 м; 2,8 м; 2,46 м; 2,4/ 5,6 м; 7,8 м; 9,3 м; 5,5 м; 2,5 м; 26,3 м. ОСОБА_1 залишено в користуванні земельну ділянку загальною площею 118,6 кв.м з зовнішніми розмірами по периметру: 9 м ; 2,1 м; 3,9 м; 1 м; по будинку /3,8 м; 7,42 м; 2,8 м; 2,46 м; 2,4/ 5,6 м; 7,8 м; 9,3; 5,5 м; 2,5 м; 26,3 м. Тобто, обом сторонам встановлено порядок користування однією і тою самою земельною ділянкою. У спільному користуванні співвласників залишено земельну ділянку площею 51,5 кв.м по периметру 2,5 м; 20,45 м; 2,5 м; 20,45 м. Існуючий в`їзд на земельну ділянку будинковолодіння перенесено на земельну ділянку, яка виділена в спільне користування. Власника 7/12 частин будинковолодіння зобов`язано обладнати окремий вхід на його земельній ділянці з метою максимальної ізоляції.

Після смерті ОСОБА_3 право власності на 7/12 частин будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою Львівською нотаріальною конторою 27 жовтня 1998 року, перейшло до ОСОБА_5 .

3 жовтня 2002 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 7/12 частин цього будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд.

ОСОБА_2 є власником 7/12 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно із ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №911 /3411/14 (провадження №12-39гс20), згідно із ч. 1 ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

У виконавчому провадженні заміна сторони виконавчого провадження відбувається у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Положення про процесуальне правонаступництво та про заміну сторони виконавчого провадження, які наведені у ст. ст. 55, 442 ЦПК України та застосовувалися Верховним Судом у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц, не відрізняються за своїм змістом від приписів ГПК України і передбачають підстави та умови заміни особи у правовідносинах, у яких виник спір, та наслідки вибуття однієї із сторін виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду.

Після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц заміна сторони правонаступником можлива і після закриття виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням.

Згідно із постановою Верховного Суду від 3 листопада 2020 року у справі №916/16/17 виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, т сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, тому, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником (стаття 334 ГПК України) має відбуватись з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи (стаття 52 цього Кодексу).

Суд першої інстанції у своїй ухвалі посилається на постанову Верховного Суду від 3 листопада 2020 року у справі № 916/16/17. У цій постанові вказано, що розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження, можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 ГПК України, з урахуванням підстав, визначених ст. 52 цього Кодексу. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. До відкриття виконавчого провадження та після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України. З огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України.

При розгляді заяви ТОВ «ФК «Геліос» суди попередніх інстанцій з`ясували, що виконавче провадження у цій справі закрито у зв`язку з його виконанням. В такому випадку особа, яка вважає себе правонаступником позивача/стягувача, та бажає набути та реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні позивачу/стягувачу (на оскарження судового рішення та/або постанови державного виконавця, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), може заявити про заміну сторони у справі, ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу. Саме після відкриття однієї зі стадій господарського процесу і можуть бути досліджені обставини та подані на їх обґрунтування докази щодо правонаступництва у спірних правовідносинах.

У цій постанові зазначено, що положення про процесуальне правонаступництво та про заміну сторони у виконавчому провадженні, які наведені у ЦПК України не відрізняються за своїм змістом від приписів ГПК України. Для заміни сторони правонаступником заміна сторони правонаступником можлива на будь-якій стадії процесу, в тому числі після закінчення виконавчого провадження. Для заміни сторони необхідна сукупність декількох умов, а саме: щоб відбулося матеріально-правове правонаступництво, особа, яка вважає себе правонаступником сторони, може заявити про заміну сторони, ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу.

Судом встановлено, що на час набуття ОСОБА_2 права власності на 7/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1 відбулося матеріально-правове правонаступництво.

Тому рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 грудня 1997 року стосується прав та обов`язків ОСОБА_2 , в тому числі і щодо визначення порядку користування земельною ділянкою.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення заяви про заміну позивача ОСОБА_3 правонаступником ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Згідно із ст. 18 цього Кодексу судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до постанови Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Питання про внесення виправлень може бути вирішено судом, що ухвалив рішення, як із власної ініціативи, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі, і незалежно від того, чи виконано рішення, але в межах установленого законом строку, протягом якого воно може бути пред`явлено до примусового виконання. Внесення виправлень у судове рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, строком не обмежено. Після внесення виправлень чи арифметичних помилок текст рішення змінювати не можна, проте у виконавчому листі наводяться формулювання резолютивної частини рішення в тій редакції, яку воно отримало у зв`язку з постановленням відповідної ухвали.

Є встановленим, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23 грудня 1997 року визначено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками: ОСОБА_3 залишено в користуванні земельну ділянку загально площею 154 кв.м з зовнішніми розмірами по периметру: 9 м; 2,1 м; 3,9 м; 1 м; по будинку /3,8 м; 7,42 м; 2,8 м; 2,46 м; 2,4/ 5,5 м; 7,8 м; 9,3 м; 5,5 м; 2,5 м; 26,3 м; ОСОБА_1 залишено в користування земельну ділянку загальною площею 118,6 кв.м з зовнішніми розмірами по периметру: 9 м; 2,1 м; 3,9 м; 1 м по будинку /3,8 м; 7,42 м; 2,8 м; 2,46 м; 2,4/ 5,5 м; 7,8 м; 9,3 м; 5,5 м; 2,5 м; 26,3 м. Тобто, співвласникам будинковаолодіння виділено в користування земельні ділянки із різними розмірами, але зазначено однакові їх зовнішні розміри по периметру. У мотивувальній частині рішення зазначено, що доцільно встановити сторонам порядок користування земельною ділянкою відповідно до єдиного варіанту, наведеного у додатковій експертизі. Згідно цього варіанту власнику 7/12 частин рекомендовано надати в користування земельну ділянку загальною площею 154 кв.м з розмірами по периметру:9,0м, 2,1м, 3,9м, 1,0м, по будинку (3,8м, 7,42м, 2,6м, 2,46м, 2,4м) 5,5м, 7,8м, 9,3м,5,5м, 2,5м,26,30 м - зелений колір в додатку № 2 до висновку; власнику 5/12 частин рекомендовано надати в користування земельну ділянку загальною площею 118,6 кв.м з розмірами по периметру: 2,8м, 2,2м, 3,9м,1,0м, по будинку ( 3,9м, 7,42м,м2,72м, 2,46м) 5,5м, 13,0м і земельну ділянку з розмірами по периметру: 0,5м, 9,3м, 5,5м, 12,1м, 6,0м, 2,5м - синій колір додатку № 2 до висновку.

У резолютивній частині рішення допущена описка в частині виділення співвласникам будинковолодіння однієї і тієї ж частини земельної ділянки. Зазначене призводить до неможливості виконання рішення суду.

З урахуванням, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про виправлення описки у рішенні Залізничного районного суду м.Львова від 23 грудня 1997 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги, та не вбачає підстав для скасування законної та обґрунтованої ухвали суду першої інстанції.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 червня 2023 року.

Головуючий - ______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Мікуш Ю.Р. ___________________ Р.В. Савуляк