Справа № 129/2478/23
Провадження по справі № 2/129/854/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2023 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Капуша І.С.,

розглянувши без учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження в місті Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

Установив:

01.08.2023 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь для утримання їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішення законної сили і до її повноліття, стягнення аліментів за попереднім рішенням припинити з огляду на те, що за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2766/16-ц від 09.11.2016р. з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 1000грн., з моменту прийняття попереднього рішення, істотно збільшилися витрати на утримання дитини та змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і стягуваних з відповідача аліментів на утримання їх спільної дочки їй не вистачає.

04.08.2023р. відкрито спрощене позовне провадження у справі.

04.09.2023р. відповідач надіслав суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав частково та просив ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів на утримання їх з позивачкою малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/8 частки від усіх видів його доходу. Зазначив, що він не заперечує проти зміни способу і розміру стягнення аліментів, визначених рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 09.11.2016 р. у справі № 129/2766/16-ц, однак заперечує проти розміру аліментів, зазначених позивачкою у позові, оскільки вона просить стягувати з нього на її користь на утримання їх доньки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до закону України «Про Державний бюджет на 2023 прожитковий мінімум на дитину старше 6-ти років становить 2833 грн. на місяць.

Зазначив, що визнає свій обов?язок щодо утримання дитини до її повноліття, а також у випадку продовження нею навчання - до 23-х років - і згоден сплачувати аліменти на доньку в розмірі 1/8 частини усіх видів його доходу щомісячно, що також в грошовому еквіваленті буде вищим прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки він є військовослужбовцем і проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 з 16.02.2023 по теперішній час, що підтверджується довідкою № 4575 від 06.07.2023 р. Його дохід складає в середньому від 77419,36 грн. до 100000 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи № 5612 від 20.08.2023 р., виданою військовою частиною № НОМЕР_2 .

Однак, зазначив, що на його утриманні ще знаходиться його мати ОСОБА_5 , яка хворіє на цукровий діабет, постійно потребує дороговартісних ліків та проходження стаціонарного лікування, і постійно проліковується в стаціонарі, що стверджується виписками Вінницького обласного клінічного високоспеціалізованого ендокринологічно центру № 55 від 15.01.2018 р. та з КНП «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради № 1627. До його призову до лав Збройних Сил України він опікував і фактично утримував її, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання № 157 від 29.08.2023 р. довідкою про склад сім?ї № 156 від 29.08.2023 р., виданими старостою Жахнівського старостинського округу Тиврівської селищної ради, оскільки його батько ОСОБА_6 та його вітчим ОСОБА_7 померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть.

Розмір частки аліментів, в якій він визнає позовні вимоги - 1/8 від усіх видів його доходу щомісячно, який буде становити в середньому від 9677,42 грн. до 12500 грн. на місяць, що також є більше рекомендованого мінімально розміру аліментів та буде в достатній мірі забезпечувати гармонійний розвиток дитини та суттєво допомагати позивачці в утриманні дитини, оскільки вона матір дитини також має приймати участь в її утриманні.

Окрім того, просив суд врахувати, що він самостійно має забезпечити себе будь-яким сезонним одягом (в тому числі одягом для військових), продуктами харчування та іншими речами побутового вжитку.

Зазначив, що заборгованості по сплаті аліментів та аліменти за липень 2023р. в сумі 60100 грн. він сплатив.

12.10.2023р. на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив в якій позивачка просила позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 , 1991 р.н. на її користь на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно задовільнити, а відзив ОСОБА_2 про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/8 частини з усіх видів його доходу щомісячно, відхилити і не приймати до уваги, оскільки в своєму позові вона просила суд змінити розмір (спосіб) стягування (за першим виконавчим листом від 09.11.2016 року) аліментів і щомісячно стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення зі дня набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дочки.

Вказала, що відповідач свої заперечення обґрунтовує наявністю у нього непрацездатної матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підтвердження її непрацездатності надає виписку із медичної картки хворої КНП «Багатопрофільної лікарні Тиврівського району № 1627 від 30.08.2023 р. де зазначено діагноз: хронічний ХХН-1го ступеню; цукровий діабет 2 типу середньої стадії; ожиріння 1-го ступеню; алергія на пральний порошок, тощо.

Жодне із цих захворювань не дає підстав для призначення інвалідності у ОСОБА_5 та не визначає її потреби постійного стороннього догляду, вона не являється пенсіонеркою (за відсутності пільгових умов), а непрацездатність батьків може пов?язуватись чи з їх пенсійним віком чи з інвалідністю. Зазначила, що потреби матеріальної допомоги (нужденність) полягає в тому, що батьки не можуть забезпечити своє існування у зв?язку із відсутністю джерел до існування, окрім того у матері відповідача ОСОБА_5 окрім нього є ще четверо повнолітніх і працездатних дітей, які спроможні її утримувати, що підтверджується довідкою Тиврівської сільської ради Жахнівського старостинського округу про склад сім?ї ОСОБА_5 №156 від 29.08.2023 р., яка додається до його відзиву і за змістом якої вона має трьох повнолітніх синів ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочку Грозу ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 , які проживають разом з матір?ю і мають можливість надавати їй матеріальну допомогу.

Таким чином відповідач не надав суду належних та достовірних доказів на наявність у нього інших непрацездатних чи неповнолітніх утриманців, що є обов?язковим чинником для визначення судом розміру аліментів в силу ч. 3 статті 182 СК України.

Акт обстеження житлових умов відповідача за №157 від 29.08.2023, який додається не може бути прийнятим судом як належний і допустимий доказ, а тому суд повинен не брати його до уваги, оскільки працівники місцевого органу самоврядування (Жахнівського старостинського округу Тиврівської селищної ради), які складали його не правомірні за своїм повноваженням визначати статус ОСОБА_5 як пенсіонерки.

Належним і цілком достовірним доказом наданим відповідачем є лише його довідка про доходи в/ч № НОМЕР_3 за №5612 від 20.08.2023 р. яка його суттєві доходи, доводить що, дають можливість утримувати їх малолітню дочку.

12.10.2023р. на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про стягнення судових витрат, в яких позивачка просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000грн. (квитанція без номеру та без дати) (а.с.57).

27.10.2023р. від представника відповідача адвоката Мачай Я.Л. надішли заперечення на відповідь на відзив в якому зазначила, що у своїй відповіді на відзив позивачка наполягає на вимогах, які виклала у позовній заяві вважає, що жодне із захворювань його матері відповідача - ОСОБА_5 не дає підстав для призначення інвалідності та не визначає її потреби постійного стороннього догляду.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 долучив до відзиву, отримує регулярний дохід, що також стверджується довідкою про доходи № 5612 від 20.08.2023 р., виданою військовою частиною НОМЕР_1 , яку він також додав до свого відзиву, тому розмір аліментів на який просить змінити позивачка, тобто на 1/3 від з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, є досить несправедливим по відношенню до його відповідального ставлення щодо обов`язку по утриманню дитини. До того ж, позивачка не взяла до уваги тих обставин, що відповідач сплатив усю заборгованість із сплати аліментів, щомісячно з липня 2023 р. сплачує на утримання дитини по 10000 грн.

Позивачка у своїй позовній заяві зазначила, що вона не працює, так як звільнилася з військової служби, однак дана обставина не може бути підставою для присудження аліментів у розмірі, який є суттєво необґрунтованим та неспівмірним з будь-якими потребами дитини. До того ж, обов?язок відповідача утримувати інших осіб, з якими проживає дитина (яка старше 6-ти річного віку), законом не передбачено.

Окрім того, також просила суд врахувати, що відповідач самостійно забезпечує себе будь-яким сезонним військовим одягом (формою), ліками, продуктами харчування та іншими речами побутового вжитку (зі слів відповідача, викладених у відзиві).

Водночас зазначила, що розмір частки аліментів, який визнає відповідач - 1/8 від усіх видів його доходу щомісячно, який буде становити в середньому 9677,42 грн. до 12500 грн. на місяць, що також є більше рекомендованого мінімального розміру аліментів та буде в достатній мірі забезпечувати гармонійний розвиток дитини та суттєво допомагати позивачці в утриманні дитини.

Що ж до заяви відповідачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, просив у задоволенні цієї заяви відмовити повністю, оскільки позивачка, потенційно будучи суб?єктом права на безоплатну вторинну правничу допомогу, тому що вона не працює, а відтак є суб?єктом даного права відповідно до п.1 ч.1 ст.14 закону України «Про безоплатну вторинну правничу допомогу», оскільки її дохід не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до закону для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення - витратила недоцільно велику суму на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. у той час, коли могла звернутися до безоплатної правової допомоги (до Гайсинського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги) за отриманням правничих послуг таких як: складання процесуальних документів та представництво інтересів в суд у даній, справі безоплатно. У такому разі це свідчить про нецільове використання коштів, отриманих від відповідача на сплату аліментів (відповідачка сама зазначала у своєму позові, що не працює, хоча й працездатна, однак доказів на підтвердження обставин непрацездатності не надала). Також позивачкою не додано до матеріалів справи доказів, які мають значення для задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, за винятком квитанції про оплату послуг.

Просила ухвалити рішення, яким змінити розмір стягнення аліментів, присуджених рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 09.11.2016р. у справі №129/2766/16-ц і стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/8 частини всіх видів його доходу, але неменше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. В задоволенні витрат про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000грн. просила відмовити у повному обсязі.

З урахуванням позиції учасників справи, досліджених доказів та вимог закону суд визнає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких мотивів та підстав.

Доведено, що за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2766/16-ц від 09.11.2016р. з відповідача на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 1000грн., з моменту прийняття попереднього рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який складає 2833грн. на місяць і стягуваних з відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини позивачці не вистачає, що порушує права неповнолітньої дитини; відповідач має постійне місця роботи є військовослужбовцем, має регулярний дохід, а тому може і зобов`язаний щомісячно сплачувати позивачці аліменти для утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в значно більшому розмірі ніж 1000грн., як це визначено рішенням суду в справі №129/2766/16-ц від 09.11.2016р.

Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, 182 ч.2, 184, 192 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; суд може визначити розмір аліментів у визначеній судом твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід; за рішенням суду визначений судом розмір аліментів може бути згодом збільшено, коли цього потребують інтереси дитини.

Оскільки стягуваних за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2766/16-ц від 09.11.2016р. з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в твердій грошовій сумі 1000грн. для гармонійного розвитку та забезпечення необхідними речами їй не вистачає, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку на момент ухвалення рішення складає 2833грн. на місяць, що порушує права неповнолітньої дитини; відповідач має постійне місця роботи, є військовослужбовцем та має регулярний дохід, а тому може і зобов`язаний щомісячно сплачувати позивачці аліменти для утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/7 частини всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини, - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів не суперечить чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини, водночас судом врахована можливість надання утримання другим з батьків в такому самому розмірі, що забезпечить належне матеріальне забезпечення дитини, разом з тим, розмір аліментів визначений з урахуванням потреб дитини та можливості надання утримання батьком на підставі наданих сторонами та досліджених судом доказів; водночас суд зазначає, що відповідно до довідки про доходи №5612 від 20.08.2023р. виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , згідно з якою ОСОБА_2 є військовослужбовцем у військовій частині НОМЕР_1 та отримує грошове забезпечення та додаткову винагороду під час дії воєнного стану, загальний дохід ОСОБА_2 з лютого 2023р по липень 2023р. становить 492588,59грн, відповідно середньомісячний його дохід становить 82098,09грн., а тому з розрахунку - 1/7 частина його доходу становить 11728,29грн., що вчетверо більше визначеного законом розміру одного прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років станом на час винесення рішення, що становить 2833грн.

Висновки суду підтверджуються такими доказами:

-копіями рішення та виконавчого листа Гайсинського районного суду в справі №129/2766/16-ц від 09.11.2016р., відповідно до яких з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_12 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 1000грн., починаючи з 17.10.2016р. і до повноліття дитини (а.с.8-9,11);

-відомістю з Державного реєстру фізичних осіб-плітників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 27.07.2023р., згідно з якими ОСОБА_1 отримувала з січня 2022 року по вересень 2022р. соціальні виплати (а.с.10);

-копією рішення Гайсинського районного суду в справі №129/2768/16-ц від 09.11.2016р., відповідно до якого розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 (а.с.12);

-витягом №1069/05-10 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25.07.2023р., відповідно до якого за зареєстрованим місцям проживання ОСОБА_1 з нею проживає разом, зокрема, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13);

-довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2023р. №4575, відповідно до якої ОСОБА_2 проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 16.02.2023р. по теперішній час (а.с.31);

-копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 12.03.2015р., згідно з яким ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_13 (а.с.15);

-копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 від 19.04.2021р., виданого на ім`я ОСОБА_13 , відповідно до якого вона має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій п.19 ст. 6, виданого начальником управління персоналу штабу Військової частини НОМЕР_6 (а.с.16);

-копією витягу з реєстру Тиврівської територіальної громади, номер витягу: 2023/001462662 від 16.02.2023р., відповідно до якого ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.30);

-копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_7 від 10.07.2023р., виданого на ім`я ОСОБА_2 , відповідно до якого він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій п.19 ст. 6, виданого начальником управління персоналу штабу Військової частини НОМЕР_6 (а.с.31);

-довідкою про доходи №5612 від 20.08.2023р. виданою Військовою частиною НОМЕР_1 , відповідно до якої ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та отримує грошове забезпечення та додаткову винагороду під час дії воєнного стану, загальний дохід ОСОБА_2 з лютого 2023р по липень 2023р. становить 492588,59грн, відповідно середньомісячний дохід останнього становить 82098,09грн. (а.с.32).

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати в розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Щодо заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Водночас, в поданій 01.08.2023р. позовній заяві позивачкою зазначено, що нею понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі)грн., однак підтверджуючі документи понесення цих витрат в справі відсутні.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем суду надано квитанцію без номеру та без дати, згідно з якою адвокат Задніпровська С.В. прийняла від ОСОБА_1 8000 (вісім тисяч) грн., що скріплена печаткою адвоката, однак матеріали справи не містять необхідних документів, а саме: договору про надання правової допомоги (договору доручення, договору про надання юридичних послуг та ін.) укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Задніпровською С.В., також не долучено акту виконаних робіт і розпису вартості виконаних робіт, належно оформлених у встановленому законом порядку документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження)

Відтак, витрати позивача на загальну суму 8000грн. не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи необхідних документів, що підтверджують понесення таких витрат, а тому у задоволенні стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат на правничу допомогу необхідно відмовити через недоведеність.

Керуючись ст. ст.10, 11, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позов задовільнити частково.

Змінити розмір стягуваних із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_9 , жительки АДРЕСА_2 , аліментів для утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2766/16-ц від 09.11.2016р.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_9 , жительки АДРЕСА_2 , аліментів для утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/7 частини всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Припинити стягнення із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_9 , жительки АДРЕСА_2 , аліментів для утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2766/16-ц від 09.11.2016р., починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь держави 1073,60 грн. судового збору.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів до Вінницького апеляційного, рішення суду набирає чинності після закінчення цього строку, проте в частині стягнення аліментів за один місяць допускається до негайного виконання.

Суддя: