Провадження №: 2/336/3464/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., за участю секретаря судового засідання Олексієнко С.О., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Скржешевський М.С., звернулася до суду з позовом (уточненим) до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, який зареєстрований 26.01.2013 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 26, та про стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 грн., з урахуванням 3 000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття з урахуванням індексу інфляції на час їх виплати.

Позов мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі, який уклали 26.01.2013 року. Подружжя має спільних дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем. Через повномасштабне вторгнення росії на територію України позивач разом із дітьми виїхала за кордон до Нідерландів. На теперішній час у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, подружжя не підтримує шлюбних відносин, у кожного окреме господарство та сторони мають роздільний бюджет, між позивачем та відповідачем втрачено почуття любові та поваги один до одного. Оскільки сім`я вже не існує, продовження подружнього життя неможливе та недоцільне, так як суперечить їх інтересам, позивач просить розірвати шлюб.

Також, позивач вважає, що для забезпечення належного рівня життя дітей потрібна фінансова участь обох батьків, тому відповідач, який є здоровим, працездатним, отримує постійний дохід, інших осіб на утриманні не має, зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі.

Ухвалою судді від 10.10.2023 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) сторін.

Представник позивача подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі та участі позивача.

Відповідач відзиву на позов не подавав, про дату та час судового засідання повідомлявся у визначеному ЦПК порядку за зареєстрованим місцем проживання, однак поштовий конверт із судовою повісткою був повернутий підприємством поштового зв`язку з відміткою, що адресат відсутній.

Крім того, про дату та час судового засідання відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик особи на сайті судової влади.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше.

Клопотань від учасників справи не надходило.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони 26.01.2013 року уклали шлюб, зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 26 (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , видане повторно 30.03.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Подружжя має спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 06.08.2013 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 965), та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 23.01.2014 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1404).

Неповнолітні діти проживають разом з позивачем згідно підтверджень про надання/продовження перебування на території Нідерландів, згідно яких позивач та малолітні діти сторін проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Спільне життя сторін не склалося через відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, між позивачем та відповідачем втрачено почуття любові та поваги один до одного. Протягом тривалого часу сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, мають роздільний бюджет, шлюбні відносини між сторонами припинені.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно дост.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд дійшов висновку про розірвання шлюбу між сторонами.

Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Отже, нормою ст. 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначена вимога покладається на суд лише в порядку наказного провадження, про що зазначено у ч. 3 ст. 184 СК України.

Аналізуючи положення статті182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі, ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2ст. 182 СК України.

За таких обставин, враховуючи об`єктивну потребу неповнолітніх дітей сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку, беручи до уваги, що відповідач працює на постійній основі в ТОВ «СП ЮКОЙЛ» на посаді оператора розфасувально-пакувального автомата та отримує заробітну плату, що підтверджується відповідною довідкою підприємства, долученою до матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі.

Судові витрати позивача щодо сплати судового збору за позовною вимогою про розірвання шлюбу суд вважає необхідним залишити по фактично понесеним, оскільки позивач не просить стягувати з відповідача на свою користь сплачений ним при зверненні до суду судовий збір.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні з позовом до суду, тобто судовий збір за позовною вимогою про стягнення аліментів, слід стягнути в дохід держави з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 26.01.2013 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 26.

Залишити позивачу прізвище « ОСОБА_7 ».

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок, з урахуванням 3 000 (трьох тисяч) гривень 00 копійок на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягувати з 26.09.2023 року та до досягнення дітьми повноліття, з урахуванням індексу інфляції на час виплати.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежів за один місяць.

Стягнути зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А.Галущенко