РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2023 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання Півоваровій Д.В.,
Позивач ОСОБА_1 14.09.2020 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання договору позики дійсним та стягнення заборгованості за ним, уякому просить суд: Визнати дійсним договір позики від 29.03.2019, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на загальну суму 856350 грн.; Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 856 350,00 грн. за Договором позики від 29.03.2019 р., укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги представник позивача вказує, що 29.03.2019 ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_2 договір позики, згідно якого ОСОБА_3 (позикодавець) передав ОСОБА_2 (позичальнику) грошові кошти у розмірі 856 350, 00 грн. При цьому ОСОБА_2 взяла зобов`язання повернути дані грошові кошти ОСОБА_3 в строк до 01 травня 2019 року. Станом на 21.08.2020 року ОСОБА_2 не повернула ОСОБА_3 вищевказані позичені грошові кошти у розмірі 856 350, 00 грн.
Вказав, що факт укладення договору позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на загальну суму 856 350, 00 грн., отримання позичальником ОСОБА_2 предмету позики та наявність заборгованості за даним договором підтверджується: - Договором позики від 29.03.2019 року укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на загальну суму 856 350, 00 грн. у письмовій формі. Даний договір складений, написаний та підписаний власноручно позичальником ОСОБА_2 , що є підтвердженням факту вільного волевиявлення та особистої внутрішній волі даного позичальника щодо укладання вище зазначеного договору позики.
Крім того, на сторінці № 1 вище зазначеного договору Сторони затвердили: «керуючись взаємного згодою, діючи свідомо та добровільно, на власний розсуд, без збігу тяжких обставин, а саме: такий майновий або особистий стан сторін Договору чи їх близьких, хвороба та ін.), які примусили укласти Договір на вкрай невигідних для них умовах, без будь-якого примусу як фізичного так психічного, не порушуючи прав третіх осіб, бажаючи реального настання правових наслідків, обумовлених вище, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючись ними, не помиляючись щодо обставин, обумовлених вище, діючи без впливу обману, попередньо ознайомлені з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений Договір, у тому числі, з вимогами щодо недійсності договору, уклали цей договір».
На сторінці №2 вище зазначеного договору позики Позичальник ОСОБА_2 підтверджує факт отримання предмету позики - грошових коштів у розмірі 856 350, 00 грн. від Позикодавця ще до моменту підписання даного договору. Позикодавець не заперечує проти даного факту та Сторони даного Договору затверджують цю умову Договору своїми підписами на даному Договорі в момент його укладання.
Зазначив, що на даний час ОСОБА_2 (позичальник) не виконала в установлений строк - до 01.05.2019 взяті на себе зобов`язання щодо повернення ОСОБА_3 (позикодавцю) предмету позики, а саме: грошових коштів у розмірі 856 350, 00 грн., чим порушила п. 2 вище зазначеного Договору позики.
Таким чином, на даний час ОСОБА_2 має заборгованість перед ОСОБА_3 , а саме грошових коштів у розмірі 856 350, 00 грн.
04.08.2020 між ОСОБА_3 (надалі - «Первісний кредитор») та ОСОБА_1 (надалі - «Новий кредитор») підписано договір про відступлення права вимоги, згідно якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові за зобов`язанням щодо стягнення грошових коштів у розмірі 856 350, 00 грн., згідно Договором позики від 29.03.2019 року укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (надалі іменується «Боржник»), який зайняв вказані грошові кошти у ОСОБА_3 (первісного кредитора).
Даний договір укладено відповідно до п.1) ч.І ст. 512, ст. 509, ст. 11 Цивільного кодексу України, згідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а креди тор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають, у т.ч. з такої підстави як правочину, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Таким чином, з 04 серпня 2020 року у ОСОБА_1 замість ОСОБА_3 виникло право стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 856 350, 00 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2020 справу передано для розгляду судді Садовському К.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Садовського С.К. від 02.10.2020 відкрито загальне позовне провадження по цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.10.2021 підготовче провадження по цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві просив слухати справу за його відсутності (а.с.4).
Відповідач у судове засідання не з`явилася, через чистему «Електронний суд» 21.06.2023 подала до суду клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи посилаючись на хворобу.
При вирішенні питання щодо можливості проведення судового засідання за відсутності відповідача, суд враховує наступне.
Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Слід зазначити, що провадження по даній справі відкрито ще 02.10.2020, правом на подачу відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 не скористалась. До клопотання про відкладення судового засідання відповідачем не надано жодного доказу, підтверджуючого обставини, на які вона посилається.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з п.1, п.2 ч. 3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд вважає, що створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
29.03.2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_3 (позикодавець) передав ОСОБА_2 (позичальнику) грошові кошти у розмірі 856 350, 00 грн. При цьому ОСОБА_2 взяла зобов`язання повернути дані грошові кошти ОСОБА_3 в строк до 01 травня 2019 року (а.с.44-45).
Зобов`язання за договором позики ОСОБА_2 не виконала, грошові кошти в сумі 856 350,00 грн. не повернула.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно вимог ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строку та в порядку, що встановлені договором.
За змістом положень ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Таким, чином, на даний час ОСОБА_2 має заборгованість перед ОСОБА_3 у розмірі 856 350,00 грн.
04.08.2020 між ОСОБА_3 (надалі - «Первісний кредитор») та ОСОБА_1 (надалі - «Новий кредитор») укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові за зобов`язанням щодо стягнення грошових коштів у розмірі 856 350, 00 грн., згідно Договором позики від 29.03.2019 року укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (надалі іменується «Боржник»), який зайняв вказані грошові кошти у ОСОБА_3 (первісного кредитора) (а.с.7-8).
Даний договір укладено відповідно до п.1) ч.1 ст. 512, ст. 509, ст.11 ЦПК України, згідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо ) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають, у т.ч. з такої підстави як правочину, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особи.
Таким чином, з 04 серпня 2020 року у ОСОБА_1 замість ОСОБА_3 виникло право стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 856 350, 00 грн.
У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , заборгованості у розмірі 856 350 гривень за Договором позики грошових коштів від 29 березня 2019 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Щодо позову позову ОСОБА_1 в частині визнання дійсним Договору позики від 29.03.2019 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на загальну суму 856 350,00 грн., суд зазначає наступне.
Загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, викладені ст. 203 ЦК.
Згідно з правилом ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорювані правочини).
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, то згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин), а не таким, що є неукладеним.
Договір позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений у письмовій формі, що відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України. Таким чином, він є дійсним в силу закону. Додаткового визнання дійсним зазначеного правочину закон не вимагає, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання дійсним Договору позики від 29.03.2019 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на загальну суму 856 350,00 грн.
З урахуванням вимог ст. 88 ч. 1 ЦПК України, з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 2,4, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 82, 141, 174, 187, 191, 211, 274, 263-265, 268, 272, 273-276 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , заборгованість у розмірі 856 350 (вісімсот п`ятдесят шість тисяч триста п`ятдесят) гривень за Договором позики грошових коштів від 29 березня 2019 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 8 563 грн. 50 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено та підписано 26 червня 2023 року.

Суддя Колесник С.А.