Справа № 452/1939/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2023 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.,

з участю секретаря судового засідання Страхоцької Т.А.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коцана М.В.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

її представників - адвокатів Кардопольцева А.С., Зелінської С.В. та Снігура Я.Е.,

представника третьої особа орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської області Костів О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської області про визначення місця проживання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що між ним та відповідачкою по справі - ОСОБА_2 , яка є громадянкою Республіки Молдова, 20.05.2014 року було укладено шлюб (реєстрація шлюбу відбулась на території України).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у спільному шлюбі у них народилася дитина - син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 19.05.2015 року, виданим бюро РАЦС м. Ришкань, Республіка Молдова. Дитина з 06.05.2015 року є громадянином України, що підтверджується довідкою про реєстрацію особи громадянина України № 553 від

08.12.2017 року.

З народження безперервно (не враховуючи туристичних поїздок за межі території України) проживала в Україні разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Ця адреса не є адресою реєстрації місця проживання дитини, так як дитина офіційно зареєстрована за наступною адресою проживання: АДРЕСА_2 .

Вподальшому їхні сімейні відносини погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.

27.07.2016 року заочним рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області шлюб між ними було розірвано та під час судового розгляду відповідачка погодилася з тим, що дитина проживатиме з ним.

Для уникнення конфліктів та за усною домовленістю між колишнім подружжям, починаючи з 24.04.2016 року, дитина проживала з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка після розлучення виїхала з України та поверталась 3 - 4 рази на рік для зустрічі з дитиною.

Зазначив, що довіряв відповідачці, не порушував її права як матері дитини. Коли остання приїжджала в Україну, передавав дитину на виховання та догляд в межах Львівської області.

08.05.2019 року відповідачка під час чергового приїзду в Україну, з метою спілкування з дитиною, зі згоди батька, взяла дитину на виховання на один день, з домовленістю не покидати територію м. Львова, так як дитина наступного дня повинна була йти в дитячий садок.

09.05.2019 року відповідачка без отримання попередньої його згоди вивезла дитину за межі м. Львова, а тому він був змушений звернутись до Національної поліції з заявою про викрадення малолітньої дитини.

09.05.2019 року, розуміючи, що відповідачка може спробувати незаконно вивезти малолітню дитину за межі України, звернувся за телефоном довіри до Державної прикордонної служби України з заявою про можливий незаконний вивіз дитини за кордон України без відповідного дозволу батька.

Цього дня працівниками Білгород - Днісгровського прикордонного загону було виявлено, що до пункту пропуску на виїзд з України прибула ОСОБА_2 з дитиною, яка начебто слідує по свідоцтву на повернення до Республіки Молдови, також має свідоцтво про народження, видане в Республіці Молдова. Під час оформлення перетину кордону відносно дитини відбулось спрацювання відповідної інформаційної системи, в якій було вказано про можливий незаконний вивіз малолітньої дитини як громадянина України без дозволу батька. Крім того, працівниками Білгород -Дністровського прикордонного загону було встановлено, що 23.12.2018 року дитина перетнула державний кордон України на в`їзд в Україну по паспорту саме громадянина України для виїзду за кордон як громадянина України.

10.05.2019 року інспектор ПК ВПС «Старокозаче» Білгород-Дністровського прикордонного загону, старший прапорщик - ОСОБА_4 виніс рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку за № НОМЕР_2 (щодо дитини). Підставою винесення вказаного рішення інспектора ПК ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 є відсутність у відповідача нотаріально засвідченої заяви батька ОСОБА_1 про надання дозволу на вивезення за територію державного кордону України його дитини.

Не дивлячись на зазначене вище та в порушення вказаного рішення інспектора ПК ВПС «Старокозаче» Білгород-Дністровського прикордонного загону про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який не досяг 16-річного віку, в той же день,

10.05.2019 року, відповідачка все ж таки змогла незаконно вивезти за територію України дитину через вказаний вище пункт пропуску.

Крім того, наскільки йому відомо з пояснень працівників Білгород-Дністровського прикордонного загону, ані відповідачка, ані дитина офіційно та у встановленому порядку не перетнули державний кордон України ( фактично, перетнули його незаконно), а всі документи вказаних осіб залишились в оригіналах у працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вважає, що відповідачка своїми діями порушила законодавство України, створила стресову ситуацію для дитини, яка є малолітньою, та порушила його права на виховання дитини.

Зазначив, що відповідачка не має офіційної роботи, заробляє на підробітках не в країні свого резидентства, не має власного житла та належних умов для забезпечення нормального життя для дитини, а сама дитина від народження виховується здебільшого ним. Він любить свою дитину і спроможний забезпечити її всім необхідним, що і робив чотири роки, протягом яких дитина проживала з ним, слідкував за станом здоров`я, її розвитком, виховував та піклувався про неї, у нього з дитиною добре налагоджений психологічний контакт, вони прив`язані один до одного, на даний час проживають разом. Крім того, дитина має захворювання дихальних шляхів, що потребує особливого догляду у отоларинголога та періодичних процедур, що не надаються матір`ю.

Вважає, що раніше з колишньою дружиною була домовленість, про те, що дитина буде проживати в Україні з ним, а відповідачка порушила ці домовленості та незаконно вивезла дитину за територію України.

А тому просить постановити рішення, яким:

- визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Коцан М.В. позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Позивач пояснив, що дитина має належні умови проживання, займається спортом, відвідує гуртки, успішно навчається в школі, має достатньо друзів. З ним (батьком) проводить разом достатньо часу. По місцю їхнього проживання у квартирі йому відведено окрему кімнату. Син хоче проживати з ним, а не з мамою.

З тих підстав просить позов задовільнити.

Представник позивача ОСОБА_6 вважає позов підставним, так як тривалий час

проживання з батьком відповідатиме інтересам дитини, а переїзд в іншу країну може негативно відобразитись на її здоров`ї.

Відповідачка ОСОБА_2 позову не визнала, просила у його задоволенні відмовити.

Зокрема, пояснила, що дитина народилася в Молдові. Проживала разом з нею. Житлово - побутові умови задовільні для розвитку дитини. Вона працює в одній з компаній, має високі прибутки, квартиру, в якій проживає одна. В місті її проживання є українська школа, діють різні гуртки та секції. У сина паспорт республіки Молдова, про що достовірно було відомо позивачу. Однак, без її відома він виготовив сину український паспорт. Під час її перебування в Україні позивач дозволив вивезти дитину в Молдову, щоб побачитися з бабцею і дідом, а згодом сповістив Державну прикордонну службу, коли вони перетинали кордон. Дитина отримала нервовий стрес.

В той же час, 03.10.2019 року, коли позивач приїхав провідати дитину, без її відома викрав сина обманним шляхом, запевнивши перед тим, що йде з ним гуляти. Дозволу на вивезення дитини вона не давала.

З цього приводу вона звернулася в органи місцевої поліції, де по даному факту відкрито кримінальне провадження.

Окрім того, є судове рішення суду республіки Молдова, яким визначено місце проживання дитини з нею. Позивача оголошено в розшук.

На даний час позивач чинить перешкоди у її баченні з дитиною. Не дозволяє без його присутності бути з сином. Під час телефонних розмов сповіщає, що син зайнятий і позбавлений можливості говорити з нею. Сама дитина по телефону, який вона йому придбала, з нею не розмовляє. Вона хвилюється за дитину, переживає за особисту безпеку під час перебування в Україні.

Життя без сина не уявляє і вважає, що дитині не вистачає материнської ласки, яку з об`єктивних причин не може йому дати.

Представник відповідачки адвокат Снігур Я.Є. вважає надуманими позовні вимоги, так як позивач дитину з Молдови вивіз незаконно, на даний час дитина проживає з ним, до суду пред`явив позов до відповідачки, зазначивши її місце проживання у м. Самборі Львівської області, всупереч вимогам ст. 175 ЦПК України, що позбавило відповідачку захистити свої інтереси в суді.

При спілкуванні дитина висловлює бажання жити з мамою.

Вважає, що така поведінка позивача руйнує дитячу психіку.

Крім того, порушені права матері, яка народила дитину, дала йому життя. Батьки мають рівні права у вихованні дитини. Заняття та гуртки не замінять дитині матері. Усупереч позивачу відповідачка не чинила перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною.

За клопотанням сторони позивача в судовому засіданні допитувався малолітній ОСОБА_3 в присутності двох психологів, яким була надана можливість перед засіданням поспілкуватись з ним.

Пояснив, що хоче проживати разом з батьком, де йому комфортно. Він навчається в школі, має багато друзів, займається спортом, відвідує гуртки.

Підтвердив, що мама придбала йому телефон, який знаходиться в кімнаті батька. Проте, з мамою розмовляє рідко. Іноді відповідачку називає ОСОБА_2 . Зазначив, що у нього є дві мами. Друга - ОСОБА_8 (спів жителька батька).

Ствердив, що проживає з батьком і бабусею.

За його проханням під час зустрічі з мамою у Львові просив батька слідкувати за ним, щоб мама його не викрала.

Практичний психолог ОСОБА_9 після проведеної розмови з малолітнім ОСОБА_3 пояснила, що дитина озвучує наперед завчені фрази. Напружена, хвилюється. До мами ставиться добре. Під час ігрових моментів батька сприймає як піранью, а маму - як кобру і вважає, що кобра не може нічого заподіяти піраньї, бо та може її перегризти. Зв`язки з батьками не сильні. На першому місці у нього зведена сестра Дана, потім друзі. За ними - мама. Після неї батько і бабуся. Проходить нав`язування за другу маму - співмешканку позивача, а відповідачку відкидають як тінь. Психіка в дитини постраждала. Зі сторони батька відчувається маніпуляція. Майбутнього не бачить. Любимий його колір - чорний. Хотів би бути з мамою та примирити батьків. Дитина замучена, тому шукає відраду в друзях, у зведеній сестрі Дані.

У своєму висновку, складеному на основі діагностування та бесіди дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказала, що у ході консультування були використані бесіда, проективні методики розраховані на вік хлопчика. Із запропонованими завданнями дитина успішно впоралась, що свідчить про відповідний віковий, сенсорний, розумовий розвиток. Також було проведено проективну методику «Дерево», яка досліджує як дитина сприймає ситуацію турботи про себе, відображає ставлення дитини до опіки батьків над нею. Була використана методика «Звірі», дана методика використовується при діагностиці ситуації у сім`ї, в ході дослідження було виявлено особливості сприйняття і ставлення дитини до батьків ( у тому числі, до батьків, як до подружньої пари). Підсумовуючи результати інтерпретації отриманих за цими методиками, можна говорити за негативну внутрішню сімейну ситуацію. Помітний зв`язок з сестричкою Даною, друзями та дитиною , стосовно сторони батьків спостерігається напруженість, відсторонення, страх закривається у свій внутрішній всесвіт. Психо - емоційний стан дитини включив такі захисні механізми: агресивні фантазії, страхи, фобії, тривоги пов`язані з конфліктними ситуаціями у сім`ї щодо поведінки батьків. Виходячи з отриманої інформації в ході консультування і керуючись науковими засадами вікової, педагогічної та психології рекомендується з метою подальшого збереження психічного здоров`я дитини, та запобігання у нього психоемоційних розладів, вважає, що необхідно зберігати навколо дитини спокій, доброзичливий психологічний клімат, стабільний та насичений позитивними емоціями аби запобігти подальшій травматизації дитини. Варто врахувати належним чином бажання та інтереси у першу чергу дитини.

Головний спеціаліст відділу соціальної роботи Самбірського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_12 після проведеної розмови з малолітнім ОСОБА_3 та під час дачі пояснень дитини, висловлення думки з приводу його волевиявлення щодо місця проживання пояснив, що батько мають рівні права у вихованні дитини. Спір подружжя щодо визначення такого проживання негативно відбивається на психічному стані малолітнього. В першу чергу повинен враховуватися інтерес самої дитини, яка на даний час є психічно травмована, замкнута в собі, тому шукає віддушину у друзях.

В судовому засіданні представник третьої особи орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської області Костів О.В. зіслалася на висновок органу, який надав суду. Просив малолітню дитину ОСОБА_3 залишити проживати разом з батьком ОСОБА_1 .

Підтримала складений висновок Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно цієї норми місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Матеріали справи свідчать, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.07.2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.05.2015 року, виданого бюро РАЦС м. Ришкань, Республіка Молдова, актовий запис № 59, убачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ришкань, Республіка Молдова, його батьком записаний ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно довідки № 553 від 08.12.2017 року, виданої Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області відомо, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , набув громадянство України на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» з дати народження.

Рішенням № 935 від 10.03.2019 року, прийнятого інспектором ПК ВПС «Старокозаче» Білгород-Дністровського прикордонного загону, старшим прапорщиком - Сментиною С.А. прийнято відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який не досяг

16-річного віку (щодо ОСОБА_3 ). Підставою винесення вказаного рішення є відсутність у ОСОБА_2 нотаріально засвідченої заяви батька ОСОБА_1 про надання дозволу на вивезення за територію державного кордону України його дитини.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 26.07.2019 року встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Житло розміщено на 2-му поверсі, 9-ти поверхового будинку, складається з 3-х кімнат, коридору, санвузла та кухні. Для виховання та розвитку дитини створено належні умови: окрема кімната, окреме спальне місце, сезонний одяг, взуття, розвивальні ігри, спортивний інвентар, дитячі книжки, гігієнічні норми дотримані.

У відповідності до наданих стороною позивачів та досліджених в судовому засіданні письмових доказів, убачається, що дитина успішно навчається в школі, відвідує гуртки, займається спортом.

Згідно наданих стороною відповідачів та досліджених в судовому засіданні доказів убачається, що відповідачка проживає у 2-х кімнатній квартирі в АДРЕСА_3 , загальною площею, 65.8 кв.м, що належить їй на праві власності на підставі договору купівлі продажу № 1-1251 від 04.11.2022 року. Крім того на підставі договору дарування відповідачці належить квартира в АДРЕСА_4 , загальною площею 29,1 кв.м. Працює у ТОВ Небанківська кредитна організація «АВЕНТУС ФІНАНС» на посаді, менеджера зі зв`язків з клієнтами з 09.03.2020 року по теперішній час. Позитивно характеризується по місцю праці.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини, пов`язані з визначенням місця проживання дитини з одним із батьків, врегульовані Сімейним кодексом України ( далі СК України ).

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 29 Цивільного Кодексу України ( далі ЦК України ) місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Згідно положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Постановою від 18.03.2021 року у справі №288/39/20 Верховним Судом визначено, що «…при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей».

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно висновку Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 12.05.2023 року убачається, що вищевказаний орган вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Проте, у даному висновку зазначено, що при спілкуванні зі шкільним психологом зовнішні емоційні прояви дитини не чітко виражені. Це дуже спостерігалося, коли бесіда торкнулася сім`ї. ОСОБА_3 закрився в собі, нічого не розказуючи про свою сім`ю. При проведенні міжособистісної діагностики виник опір і відмова, що свідчать про приховані проблеми в сім`ї.

В індивідуальній розмові з хлопчиком спостерігаються психосоматичні симптоми, заїкання, емоційна лабільність дитини, як наслідок неблагополучних взаємовідносин між батьками в присутності дитини.

Згідно рішення суду м. Дрокія з місцем знаходження в м. Ришкани від 12 листопада

2020 року убачається, що позов ОСОБА_2 проти ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини та встановлення пенсії на утримання неповнолітньої дитини задоволено Вирішено:

- місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , персональний код НОМЕР_3 , разом визначити з матір`ю ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , персональний код НОМЕР_4 ;;

- стягнути з ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_6 , з місцем проживання в АДРЕСА_1 , персональний код НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , персональний код НОМЕР_6 , з місцем проживання в

АДРЕСА_3 , пенсію на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , персональний код НОМЕР_3 , у розмірі

800,00 (вісімсот) леїв на місяць, до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального становища сторін, починаючи з 12 липня 2019 року;

- стягнення пенсії на утримання здійснюється негайно.

- стягнути з ОСОБА_1 державний податок на користь держави у сумі 288,00 (двісті вісімдесят вісім) леїв.

- стягнути з ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_6 , з місцем проживання в АДРЕСА_1 , персональний код НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , персональний код НОМЕР_6 , з місцем проживання в

АДРЕСА_3 , судові витрати, на сплату державного податку у розмірі 100 (ста) леїв та на юридичну допомогу у розмірі 2000,00 (дві тисячі) леїв.

Оцінюючи всі зібрані та перевірені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступних висновків.

Сімейне законодавство (ст. 157 СК України) виходить з принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов`язках відносно своїх дітей. Мати і батько не мають жодних переваг щодо здійснення виховання. При вирішенні розбіжностей з приводу виховання дітей вони є рівними суб`єктами права,

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року

№ 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. а відтак, проживання дитини з позивачем порушує цей принцип рівності батьків на виховання дитини.

ОСОБА_3 тривалий час проживав з матір`ю і мимо її волі з батьком був вивезений на Україну, де проживає з жовтня 2019 року, що спростовує твердження сторони позивачів на ту обставину, що дитина постійно проживає з ним.

У відповідачки, як і в позивача, є всі належні житлово - побутові умови для проживання дитини, що також спростовує твердження позивача на те, що відповідачка не має власного житла, не працює. Мимо своєї волі вона позбавлена можливості проживати разом із сином, який, на думку психолога, має зрушену психіку і попадає під вплив позивача.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.

Згідно ст. 81 ЦПК України позивачем не доведено своїх позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини з ним і не спростовано тієї обставини, що відповідачка позбавлена такого права.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах та повинні враховувати об`єктивні і наявні у справі докази, зокрема, обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування.

Як убачається з висновку Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування при індивідуальній розмові з психологом у дитини спостерігаються психосоматичні симптоми, заїкання, емоційна лабільність як наслідок неблагополучних відносин між батьками в його присутності.

Згідно висновку практичного психолога ОСОБА_9 , складеного на основі діагностування та бесіди дитини ОСОБА_3 щодо визначення місця його проживання, дитина замкнута, збуджена, висловлює свою думку з приводу проживання з одним із батьків.

Її (дитини) висловлення щодо такого визначення місця проживання суперечливі, а відтак суд вважає, що в дитини відсутнє сформоване волевиявлення щодо визначення місця проживання.

З урахуванням зазначеного, встановивши всі обставини справи, незважаючи на наявність у матеріалах справи висновку органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання сина ОСОБА_3 разом з батьком, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

А втручання суду у приватне життя дитини щодо визначення її місця проживання на невизначений строк може призвести до порушення її ж права самостійно визначати в будь-який час на власний розсуд з ким із батьків вона бажає проживати.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 28.01.2021 у справі за №753/6498/15-ц та від 30.01.2023 у справі за № 710/1678/18.

З тих підстав не бере до уваги посилання сторони позивача на ту обставину, що малолітній ОСОБА_3 постійно проживав з батьком і не бажає проживати з матір`ю, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської області про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовити.

На рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та проголошено 21.06.2023 року.

Суддя