Дата документу 20.06.2023 Справа № 333/4985/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 333/4985/21 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрієва М.М.
№ 22-ц/807/1083/23 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Ієговської Анастасії Олександрівни на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», третя особа - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної, смертю потерпілого,

ВСТАНОВИВ

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», третя особа - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної, смертю потерпілого.

В обґрунтування позову зазначала, що 09 січня 2021 року, близько 21 год. 15 хв., у м. Запоріжжя, по вул. Шевченка, поблизу буд. 47 відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Honda Civic», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер.

10 січня 2021 року за фактом вказаного ДТП до ЄРДР було внесено відомості за №0000056 з кваліфікацією за ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування.

У подальшому, 29 березня 2021 року слідчим СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Позивач є сестрою загиблого ОСОБА_3 їй була спричинена значна шкода у понесених витратах на поховання.

Станом на дату ДТП відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована у відповідача на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

02 липня 2021 року на банківський рахунок представника позивача надійшло страхове відшкодування у розмірі 13146,95 грн., а в частині не виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» не прийняло жодного рішення.

На думку позивача, відповідач безпідставно зменшивши розмір страхового відшкодування на 50%.

Посилаючись на вищезазначене просила суд, стягнути з ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на її користь 131146, 95 грн. страхового відшкодування, як недоплачене страхове відшкодування.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2023 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі адвоката Ієговської А.О. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №180950271, забезпечений транспортним засобом «Honda Civic», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 09 січня 2021 року, близько 21 год. 15 хв., у м. Запоріжжя, по вул. Шевченка, поблизу буд. 47 відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Honda Civic», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер.

смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 11 січня 2021 року №237 та свідоцтвом про смерть від 12 січня 2021 року серії НОМЕР_2 , актовий запис №63.

10 січня 2021 року за фактом скоєння ДТП до ЄРДР були внесені відомості за №0000056 з кваліфікацією за ч. 2 ст. 286 КК України.

Під час досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000056 від 10 січня 2021 року встановлено, що причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди стало порушення пішоходом ОСОБА_3 вимог п.п. «а», «б» п. 4.14 Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, та його дії не порушували п.п. 12.2., 12.3 ПДР України, тому в діях останнього відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

З цих підстав, постановою від 29.03.2021 року кримінальне провадження №0000056 від 10.01.2021 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

Відповідно до договору - замовлення на організацію та проведення поховання ОСОБА_1 проводила поховання померлого ОСОБА_3 витрати пов`язані з похованням становлять - 26 057,50 грн.

На підставі п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на користь позивача ОСОБА_1 здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 13 146,95 грн.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступних положень закону.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Пунктом 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі статтями 22, 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема: шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи.

Враховуючи висновки, до яких дійшов слідчий у своїй постанові про закриття кримінального провадження (відсутній склад кримінального правопорушення у діях ОСОБА_2 , тобто останній не мав технічної можливості уникнути ДТП, та те, що в його діях будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається), суд доходить висновку про те, що відповідач ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» прийняв правильне рішення щодо не виплати позивачу повної суми страхового відшкодування, адже водій автомобіля Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1 не мав технічної можливості уникнути ДТП, у діях водія цього автомобіля невідповідностей п.п. 12.2,12.3 ПДР України не вбачається, на момент ДТП автомобіль Honda Civic знаходився у задовільному технічному стані, пішохід ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння, середнього ступеня тяжкості (1,9%%), причиною виникнення ДТП стало порушення пішоходом ОСОБА_3 вимог п.п. 4.14 а, б ПДР України.

Тож судом першої інстанції було враховане чинне законодавство та зроблено висновок про те, що шкода, завдана позивачеві відшкодована страховою частково, а решта відшкодуванню не підлягає з огляду на фактичні обставини справи, поведінку самого постраждалого, який порушив правила дорожнього руху, перебував у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому судом першої інстанції були враховані висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30 жовтня 2018 року у справі № 638/6652/16-ц та від 10 квітня 2020 року у справі № 532/1374/18.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Як було вказано вище, у постанові слідчого про закриття кримінального провадження зазначено, що ДТП сталась внаслідок порушення пішоходом вимог ПДР, який у нетверезому стані перетинав проїжджу частину дороги у невстановленому місці.

Згідно судово-медичної експертизи в крові загиблого виявлено етиловий алкоголь у концентрації відповідній середньому ступеню алкогольного сп`яніння

Відтак вичерпно встановлено поєднання порушення низки пунктів вимог ПДР в частині забезпечення безпеки руху із перебуванням загиблої особи в стані алкогольного сп`ягніння.

З огляду на обставини дорожньо-транспортної пригоди, які свідчать про наявність в діях потерпілого грубої необережності, суд першої інстанції зробив правомірний висновок про обґрунтованість зменшення страхового відшкодування.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, та особистого тлумачення апелянтом норм закону.

З огляду на наведене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 червня 2023 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З Поляков