КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/236/23

04 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ратнікової В.М.

суддів: Левенця Б.Б.

Борисової О.В.

при секретарі Смолко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2023 року, постановлену під головуванням судді Ткач М.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріспі Консалт» про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріспі Консалт», Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань державної реєстрації юридичних та фізичних осіб підприємців, Міністерства юстиції України про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії.

В обгрунтування позовних вимог зазначала, що відповідно до протоколу загальних зборів учасників Товариства обмеженою відповідальністю «Тріспі Консалт» від 20 вересня 2021 року її було обрано та призначено директором вказаного товариства з 21 вересня 2021 року.

Відповідно до запису у трудовій книжці за № 22 ОСОБА_1 була прийнята директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріспі Консалт» з 21 вересня 2021 року згідно наказу № 2-21 від 21 вересня 2021 року.

Відповідно до Витягу з Єдиною державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань на запит від 20 вересня 2022 року станом на 20 вересня 2022 року керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріспі Консалт» є директор Шевчук Наталія Василівна з 21 вересня 2021 року.

Відповідно до Витягу з Єдиною державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань на запит від 20 вересня 2022 року станом на 20 вересня 2022 року учасниками та бенефіціарними власниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріспі Консалт» є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зазначає, що після призначення директором товариства ОСОБА_1 , керуючись власними мотивами, прийняла рішення звільнитись з цієї посади, про її намір звільнитися з посади директора відповідним учасникам товариства було відомо вже в червні 2022 року.

3 червня по вересень 2022 року ОСОБА_1 зверталася до відповідних учасників (кінцевих бенефіціарних власників) з численними зверненнями про бажання звільнитися та вимагала вжити передбачених чинним законодавством заходів.

Вважає, що відповідно до ст. 38 КЗпП України, вжила усіх необхідних дій для власного звільнення.

Зазначає, що бездіяльність щодо неприйняття рішення про звільнення ОСОБА_1 з роботи порушує її право, передбачене ч. 1 ст.38 КЗпП України, а також право на вільний вибір праці.

Вказує на те, що в своїй заяві ОСОБА_1 просила звільнити її з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріспі Консалт» за власним бажанням, останнім днем роботи визначити 24 вересня 2022 року.

Вважає, що оскільки з моменту подання заяви про звільнення за власним бажанням до відповідних учасників сплинуло передбачені трудовим законодавством 14 днів ОСОБА_1 в порядку ч. 1 ст. 38 КЗпП України розірвала укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тріспі Консалт» трудовий договір.

На підставі ст. 38 КЗпП України ОСОБА_1 був виданий наказ про звільнення № 24/09 від 24 вересня 2022 року.

Зазначає, що залишила роботу в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Тріспі Консалт» на підставі ст. 38 КЗпП України з 25 вересня 2022 року.

Відповідно до відомостей поданого 23 листопада 2022 року до органів податкової служби (звіту) податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 3 квартал 2022 року ОСОБА_1 було звільнено з посади директора відповідно до наказу N? 24/09 від 24 вересня 2022 року.

Зазначає, що фактично трудові правовідносини ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тріспі Консалт» припинилися з 25 вересня 2022 року та з цього часу вона більше не виконувала обов?язків директора, а тому не мала відповідних повноважень для звернення до відповідного державного реєстратора.

Вважає, що новообраний директор мав би здійснити відповідні реєстраційні дії відповідно до вимог чинного законодавства.

Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація в особі Відділу з питань державної реєстрації юридичних та фізичних осіб - підприємців на усне звернення ОСОБА_1 з вимогою про необхідність внесення у зв?язку зі звільненням з посади директора змін до відомостей про юридичну особу відповіла відмовою та бездіяльністю, посилаючись на відсутності у ОСОБА_1 необхідних повноважень директора та неможливості подання нотаріально засвідченого протоколу рішення загальних зборів учасників.

Окрім того, жодних відповідей не надходило на численні звернення ОСОБА_1 до відповідних учасників з вимогою вийти на зв?язок з метою врегулювання відносно неї правової ситуації, припинити протиправні дії, негайно вжити заходів щодо виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 як керівника.

Однак, станом на день звернення з цим позовом за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 досі обліковується директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріспі Консалт».

Враховуючи викладене, просила суд встановити факт, що має юридичне значення- припинення трудових відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тріспі Консалт» та ОСОБА_1 , як керівником, з 25 вересня 2022 року. Зобов`язати державного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації внести зміни до відомостей про юридичну особу-Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріспі Консалт», що міститься в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: виключити запис про керівника (директора) ОСОБА_1 з 25 вересня 2022 року.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року прийнято відмову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коваль О.Л. від частини позовних вимог до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань державної реєстрації юридичних та фізичних осіб підприємців, Міністерства юстиції України, про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії.

Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріспі Консалт», Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань державної реєстрації юридичних та фізичних осіб підприємців, Міністерства юстиції України, в частині позову до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань державної реєстрації юридичних та фізичних осіб підприємців, Міністерства юстиції України про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2023 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріспі Консалт» про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 11 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року апеляційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 3 серпня 2023 року повернено апелянту з огляду на те, що направлена на електронну пошту апеляційна скарга не містила електронного підпису особи, яка її подала.

13 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 повторно звернулася до Київського апеляційного суду з апеляційного скаргою в якій просила суд скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином враховано складність справи, кількість сторін, інших учасників справи, думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Посилається на те, що відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Відповідно до ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року у даній справі було відкрито провадження.

Просила суд, взяти до уваги висновки до яких дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 500/2773/20 щодо недопущення обмеження права на доступ до суду через зміну судової практики.

Звертала увагу суду на те, що вона - ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом у справі № 756/236/23 до прийняття постанови Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 448/362/22 про відступлення від висновків про розгляд за правилами цивільного судочинства вимог, які стосуються припинення повноважень директора товариства з обмеженою відповідальністю за власним бажанням.

Враховуючи викладене, просила суд скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року.

27 листопада 2023 року до Київського апеляційного суду від представника відповідача Міністерства юстиції України Павловської Дарини надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначає, що особливістю звільнення директора товариства, на відміну від іншого працівника, є те, що дана особа є керівною і звільняється не лише на підставі вимог КЗпП України, а й з урахуванням вимог Закону України «Про господарські товариства», відповідно до якого має право самостійно ініціювати скликання загальних зборів товариства.

Зазначає, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав; зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження судового рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію.

Наведений у вказаному законі перелік реєстраційних дій, які проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, є вичерпним, до якого не відносяться судові рішення про виключення відомостей про керівника в Єдиному державному реєстрі, а відносяться судові рішення про скасування або зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі.

Таким чином, на думку представника відповідача, обраний позивачем ОСОБА_1 спосіб захисту порушеного права є неналежним, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства.

З огляду на вище викладене, просила суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю " Тріспі Консалт" не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені, причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції посилався на те, що позивачка, як директор Товариства з обмеженою відповідальністю, звернулась до суду із позовом про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії. Даний спір має розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особою, якій довірено повноваження з управління цим товариством, а тому, враховуючи викладене, суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддяв Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будуєтьсяза принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 757/60260/19-ц (провадження № 61-739св23).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , директор Товариства з обмеженою відповідальністю " Тріспі Консалт", звернулась до суду цивільної юрисдикції з позовом, у якому просила встановити факт припинення трудових відносин між товариством та нею, як директором цього товариства.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (частина перша статті 43 Конституції України).

До трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (частина перша статті 3 КЗпП України).

Законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України).

Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем-фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець-фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (речення перше частини першої статті 21 КЗпП України).

Однією з підстав припинення трудового договору є його розірвання з ініціативи працівника (пункт 4 частини першої статті 36 КЗпП України), зокрема, розірвання з цієї ініціативи трудового договору, укладеного на невизначений строк (стаття 38 КЗпП України).

Однак правове регулювання припинення повноважень виконавчого органу товариства (директора), чи члена цього органу, якщо останній є колегіальним (дирекцією), з його власної ініціативи відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника, який не є виконавчим органом товариства або членом цього органу.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь в управлінні ним шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на їхнє прийняття органу можуть мати наслідкиі для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні, тобто, пов`язані з управлінням товариством (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 10 квітня 2019 року у справі № 510/456/17, (провадження № 14-1цс19), від 08 листопада 2019 року у справі № 667/1/16 (провадження № 14-562цс19), від 04 лютого 2020 року у справі № 915/540/16 (провадження № 12-100гс19) (пункт 34), від 19 лютого 2020 року у справі№ 145/166/18 (провадження № 14-524цс19) (пункт 53), від 12 січня 2021 року у справі № 127/21764/17 (провадження № 14-115цс20)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 448/362/22 (провадження № 14-113цс22), до вирішення якої зупинялося провадження у справі, яка переглядається, Велика Палата Верховного Суду не погодилася з доводом позивача у цій справі про те, що спір за вимогою директора про визнання припиненими його трудових відносин із товариством на підставі статті 38 КЗпП України є трудовим і що такий спір стосується реалізації ним, як працівником, виключно права на працю.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

За змістом пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають із корпоративних відносин, у тому числі пов`язані з управлінням юридичної особою.

З огляду на цей припис перелік спорів, що виникають із корпоративних відносин і належать до юрисдикції господарських судів, не є вичерпним, й охоплює, зокрема, спори пов`язані з управлінням юридичною особою. Стороною цих спорів не обов`язково є учасник такої особи. Спір щодо припинення трудового договору одноосібного виконавчого органу (директора) товариства з обмеженою відповідальністю є спором, який виник із корпоративних відносин, оскільки пов`язаний із реалізацію загальними зборами цього товариства їхньої компетенції щодо формування виконавчого органу та припинення його повноважень. Тому такий спір стосується управління юридичною особою і належить до юрисдикції господарського суду. Відсутність у позовній заяві обґрунтування позивачем, який є директором товариства, участі у відносинах управління останнімі їхнього припинення у разі задоволення позову не впливає на існування спору, пов`язаного з управлінням товариством.

До господарських товариств належить, зокрема, товариство з обмеженою відповідальністю (частина перша статті 84, частина друга статті 113 ЦК України). Товариством з обмеженою відповідальністю є засноване однією або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділено на частки (частина перша статті 140 ЦК України).

Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України). Органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган (частина перша статті 28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»)

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь в управлінні ним шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішенняуповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним (абзац четвертий пункту 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі № 1-2/2010 за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України).

Виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства (частина перша статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб (речення перше частини другої статті 99 ЦК України). Виконавчий орган товариства є одноосібним (речення перше частини четвертої статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»). Статутом може бути встановлено, що виконавчий орган товариства є колегіальним, та визначено його кількісний склад (речення перше частини п`ятої статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріспі Консалт» від 20 вересня 2021 року було обрано та призначено директором цього товариства ОСОБА_1 .

Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавствопро працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили (частини перша та третя статті 38 КЗпП України).

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства (частина перша статті 98 ЦК України).

Звільнення з посади директора товариства (відкликання директора) є припиненням повноважень одноосібного виконавчого органу, що відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У разі виявлення директором бажання розірвати трудовий договір із товариством їхнє скликання для розгляду відповідної заяви може залежати від самого директора (пункт 1 частини першої статті 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

За змістом частини тринадцятої статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» повноваження одноосібного виконавчого органу можуть бути припинені лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу або тимчасового виконувача його обов`язків; наслідком такого припинення повноважень одноосібного виконавчого органу є припинення відповідного договору, зокрема, розірвання трудового договору.

Загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, зокрема, з ініціативи виконавчого органу товариства (пункт 1 частини першої статті 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства (частини друга та третя статті 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Однією з особливостей проведення загальних зборів учасників товариства, яке має одного учасника, є те, що у цьому товаристві рішення з питань, які належать до компетенції загальних зборів учасників товариства, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника (частина перша статті 37 вищевказаного Закону).

Для належної реалізації права на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, за власною ініціативою директор товариства має не тільки написати відповідну заяву на підставі статті 38 КЗпП України, подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою як виконавчий орган товариства скликати загальні збори учасників, на вирішення яких поставити питання щодо свого звільнення (постанова Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 911/719/21 (пункт 5.15)).

У пунктах 50, 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 448/362/22 (провадження № 14-113цс22) зазначено, що на відміну від випадку, коли роботодавець в особі загальних зборів товариства ініціює припинення повноважень одноосібного виконавчого органу згідно з пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України (припинення повноважень посадових осіб), директор у випадку вияву ним ініціативи згідно зі статтею 38 КЗпП України щодо звільнення з посади може сам ініціювати скликання загальних зборів учасників товариства для вирішення питання про своє звільнення. У випадку відсутності рішення скликаних загальних зборів учасників товариства про звільнення директора товариства, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення цих зборів, директор має право звернутися до суду з вимогою про припинення його повноважень.

У пунктах 54, 55 указаної постанови Велика Палата Верховного Суду вказала, що звернення до суду особи, яка є одноосібним виконавчим органом товариства, для припинення її повноважень, зокрема у випадку, якщо загальні збори учасників не розглядають заяву про звільнення з посади директора, пов`язане з корпоративними відносинами у цьому товаристві. Тому доцільно зберігати єдину юрисдикційну належність спорівпро припинення повноважень одноосібного виконавчого органу товариства чи члена колегіального такого органу для формування стабільної та послідовної судової практики щодо віднесення таких спорів до господарської юрисдикції. Корпоративні права на участь в управлінні товариством його учасники реалізовують, зокрема, шляхом прийняття компетентним органом товариства рішення щодо припинення повноважень одноосібного виконавчого органу (директора). Таке рішення може мати наслідки для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціяхє відносини корпоративні.

При цьому Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи спір у справі № 448/362/22, зазначила, що вимогу позивача стосовно виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про директора товариства слід розглянути у господарській юрисдикції разом із вимогою про визнання трудових відносин і відносин представництва припиненими, але не тому, що першає похідною від другої. Належність й ефективність обох зазначених вимог має оцінити під час розгляду справи господарський суд.

З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що вона звернулася до суду з відповідним позовом у справі № 756/236/23 до прийняття постанови Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 448/362/22 про відступлення від висновків про розгляд за правилами цивільного судочинства вимог, які стосуються припинення повноважень директора товариства з обмеженою відповідальністю за власним бажанням, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При вирішенні процесуальних питань, в тому числі і щодо закриття провадження у справі, суд застосовує ті процесаальні норми та ті правові висновки, які діють на час вирішення цих питань.

З викладеного вбачається, що суд першої інстанції з урахуванням фактичних обставин справи прийшов до правильного висновку про закриття провадження у даній справі з огляду на те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як підвідомча господарському суду.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2023 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2023 року

Головуючий: Судді: