Дата документу 22.06.2023 Справа № 337/4067/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/4067/21 Головуючий у 1 інстанції Кучерук І.Г.
Провадження № 22-ц/807/1191/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Трофимової Д.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У липні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачкою з 21.04.2018 року перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя 25.06.2020 року.

За час шлюбного життя було придбано наступне майно: мобільний телефон Xiaomi придбаний 09.10.2018 року, килим (палас) 15 метрів придбаний у 2018 році, килим (палас) придбаний у 2018 році, шафа-купе «Зевс» чотирьох дверний придбаний у 2018 році, комп`ютерний стіл компаніт СУ-6 придбаний у 2018 році, утюг придбаний у 2018 році, комод компаніт придбаний у 2018 році, будівельні матеріали придбані у 2018 році, та 307,32 долари США, 416,99 Євро.

Також вказав, що є спільна дитина ОСОБА_5 26 липня 2018 року, яка мешкає з відповідачкою. Дитині з відповідачкою він залишив спільно нажите майно, а саме: дитяче ліжко, коляску дитячу, ходунки, дитячі речі та іграшки, стілець для годування та особисті речі відповідача.

Просив суд стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію у розмірі 23789,10 гривень за 1/2 частину вартості наступного майна: мобільний телефон Xiaomi вартістю 5053,36 гривень, килим (палас) 15 метрів вартістю 6500 гривень, килим (палас) вартістю 1000 гривень, шафа-купе «Зевс» чотирьох дверний вартістю 5882 гривень, комп`ютерний стіл компаніт СУ-6 вартістю 2400 гривень, утюг вартістю 1100 гривень, комод компаніт вартістю 1200 гривень, будівельні матеріали вартістю 2219,58 гривень, 307,32 долари США, що у еквіваленті складає 8592 гривень, 416,99 Євро, що у еквіваленті складає 13631,26 гривень та стягнути з відповідачки на його користь судовий збір в розмірі 908 гривень.

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що під час перебування у шлюбі вони мешкали у трьох кімнатній квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на підставі свідоцтва про право власності на житло на праві спільної сумісної власності членам її родини. Квартира обладнана усім необхідним, у тому числі предметами домашньої обстановки та вжитку.

Дійсно під час шлюбу з ОСОБА_3 були придбані будівельні матеріали для проведення косметичного ремонту ванної кімнати на суму 2219,58 грн., якою ОСОБА_3 також користувався. При цьому, членами її родини також були витрачені кошти на проведення ремонту.

Також ОСОБА_3 для особистого користування придбав мобільний телефон Xiaomi вартістю 5053,36 грн., який у нього і залишився після припинення шлюбних відносин.

На весілля були подаровані грошові кошти, які було внесено ОСОБА_3 на валютні депозитні рахунки у АТ «ПУМБ», відкриті на його ім`я, та які він особисто зняв після закінчення строку депозиту. Оскільки на той час вже припинили шлюбні відносини, грошові кошти залишилися у користуванні ОСОБА_3 .

Все інше майно, яке зазначив ОСОБА_3 у позовній заяві, ніколи не придбавалося та доказами про придбання не підтверджено.

Просила суд поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та виділити у власність ОСОБА_1 будівельні матеріали на суму 2219,58 гривень, утюг вартістю 1100 гривень, всього майна на загальну суму 3319,58 гривень. У власність ОСОБА_3 виділити телефон Xiaomi вартістю 5053,36 гривень, 416,99 евро, що в гривневому еквіваленті складає 13631,26 гривень, 307,32 доларів США, що в гривневому складає 8592 гривень, всього майна на загальну суму 27276,62 гривень, та стягнути на її користь грошову компенсацію різниці вартості спільного майна подружжя у розмірі 11978,52 грн. і судовий збір у розмірі 908 гривень.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Поділено майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: мобільний телефон Xiaomi вартістю 5053,36 грн., будівельні матеріали вартістю 2219,58 грн., праску вартістю 1100 грн., 307,32 долари США, 416,99 Євро, килим (палас) 15 метрів вартістю 6500 грн., килим (палас) вартістю 1000 грн., шафа-купе «Зевс» чотирьох дверний вартістю 5882 грн., комп`ютерний стіл компаніт СУ-6 вартістю 2400 грн., комод компаніт вартістю 1200 грн.

Виділено ОСОБА_3 мобільний телефон Xiaomi вартістю 5053,36 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частини виділеного майна у розмірі 2526, 68 грн.

Виділено ОСОБА_1 майно: будівельні матеріали вартістю 2219,58 грн., праску вартістю 1100 грн., 307,32 долари США, 416,99 Євро, килим (палас) 15 метрів вартістю 6500 грн., килим (палас) вартістю 1000 грн., шафа-купе «Зевс» чотирьох дверний вартістю 5882 грн., комп`ютерний стіл компаніт СУ-6 вартістю 2400 грн., комод компаніт вартістю 1200 грн., а всього майна на загальну суму 42524,84 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію 1/2 частини виділеного майна у розмірі 21 262,42 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у розмірі 811,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 191,59 грн.

В інших частинах вимог позову ОСОБА_3 , та зустрічних вимог позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зустрічну позовну заяву задовольнити повністю, позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково. Поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та виділити у власність ОСОБА_1 будівельні матеріали на суму 2219,58 гривень, утюг вартістю 1100 гривень, всього майна на загальну суму 3319,58 гривень. У власність ОСОБА_3 виділити телефон Xiaomi вартістю 5053,36 гривень, 416,99 евро, що в гривневому еквіваленті складає 13631,26 гривень, 307,32 доларів США, що в гривневому складає 8592 гривень, всього майна на загальну суму 27276,62 гривень, та стягнути на її користь грошову компенсацію різниці вартості спільного майна подружжя у розмірі 11978,52 грн. і судовий збір.

ОСОБА_3 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі зареєстрованому 21.04.2018 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 116.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2020 року, шлюб було розірвано.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_6 відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції, сторонами згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, визнано, що за період перебування у шлюбі, придбано та набуте наступне майно: телефон Xiaomi вартістю 5053,36 грн., утюг вартістю 1100 грн., будівельні матеріали на суму 2219,58 грн. та грошові кошти 416,99 евро, що в гривневому еквіваленті складає 13631,26 гривень, 307,32 доларів США, що в гривневому складає 8592 грн.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , письмових доказів, також світлин, суд першої інстанції вважав доведеним, що за період перебування у шлюбі, та на час розірвання шлюбу, сторонами придбано меблі: шафа купе, стіл комп`ютерний, комод та два килими, які знаходились в користуванні подружжя.

Сторонами, під час перебування у зареєстрованому шлюбі, придбано та набуто майно на загальну суму 47578,2 грн., та яке складається з: мобільний телефон Xiaomi вартістю 5053,36 грн., будівельні матеріали вартістю 2219,58 грн., праску вартістю 1100 грн., 307,32 долари США, 416,99 Євро, килим (палас) 15 метрів вартістю 6500 грн., килим (палас) вартістю 1000 грн., шафа-купе «Зевс» чотирьох дверний вартістю 5882 грн., комп`ютерний стіл компаніт СУ-6 вартістю 2400 грн., комод компаніт вартістю 1200 грн.

Еквівалент 307,32 доларів США, та 416,99 Євро, сторонами визначено як 8592 грн., та 13631,26 грн., відповідно.

Згідно до пояснень свідків, наданих суду доказів, світлин, майно, а саме: будівельні матеріали, праска, килими, шафа-купе, комп`ютерний стіл, комод, та грошові кошти, знаходяться у користуванні відповідачки, у тому числі за адресою АДРЕСА_2 , де відповідачка є співвласницею.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Після розірвання шлюбу між сторонами, розподіл спільного майна подружжя не було проведено.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суду не надано доказів того, що між сторонами у справі, укладались договори щодо розпорядження та користування спірним майном.

Положеннями статті 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В силу приписів статі 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

За приписами статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

Стаття 364 ЦК України, передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18 (провадження № 61-19084св20), від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616св18), від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18), від 30 вересня 2020 року у справі № 552/1514/19 (провадження № 61-21084св19).

Задовольняючи частково первісний та зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що судом встановлено, що сторонами, під час перебування у зареєстрованому шлюбі, придбано та набуто майно на загальну суму 47578,2 грн., та яке складається з: мобільний телефон Хіаоті вартістю 5053,36 грн., будівельні матеріали вартістю 2219,58 грн., праска вартістю 1100 грн., 307,32 долари США, 416,99 Євро, килим (палас) 15 метрів вартістю 6500 грн,, килим (палас) вартістю 1000 грн., шафа-купе «Зевс» чотирьох дверний вартістю 5882 грн., комп`ютерний стіл компаніт СУ-6 вартістю 2400 грн., комод компаніт вартістю 1200 грн.

Згідно до пояснень свідків, наданих суду доказів, світлин, майно, а саме: будівельні матеріали, праска, килими, шафа-купе, комп`ютерний стіл, комод, та грошові кошти, знаходяться у користуванні відповідачки, у тому числі за адресою АДРЕСА_3 , де відповідачка є співвласницею.»

Проте, колегія суддів не погоджується яз вказаним твердженням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно од ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За приписами статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України встановлює, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Так, на підтвердження своїх доводів позивач за первісним позовом надав виписки по особовому рахунку у банку за період 2018-2019 роки. Цими виписками позивач за первісним позовом підтверджує придбання спірного майна.

З наданих до первісного позову банківських виписок вбачається проведення власником картки або іншою особою, яка мала змогу розраховуватися даною карткою, різноманітних фінансових операцій, направлених на придбання товарів.

Проте, однозначно ідентифікувати товар, який придбавався у спірний період, за одними лише банківськими виписками, які не деталізують платіжну операцію, не представляється можливим. Отже, позивачем за первісним позовом не доведено певними засобами доказування, що ним придбавалося спірне майно у період його подружнього життя із відповідачкою за первісним позовом.

До певних засобів доказування, в такому випадку, відносяться гарантійні документи, гарантійний талон та/або фіскальні чеки, накладні на товар.

При цьому суд першої інстанції в порушення приписів статей 77, 78, 80 ЦПК України, при ухвалені оскаржуваного рішення, визнав надані банківські виписки достатніми для встановлення обставин придбання певного майна за період шлюбу позивача і відповідача.

Позивач за первісним позовом з метою доведення придбання комп`ютерного стола, шафи-купе, комоду надав світлини цих меблів, які ним роздруковані з мережі Інтернет. Самі лише фото меблів, роздруковані з Інтернету не можуть підтвердити їх придбання.

Також надані фотокартки з весілля або фотокартки з різних кімнат квартири ніяким чином не доводять об`єм придбаного подружжям майна і чи було воно придбано до шлюбу чи за період перебування їх у шлюбі.

Тому, однозначно встановити саме по таким доказам придбання комп`ютерного стола, паласів, шафи-купе, комоду також не представляється можливим.

Щодо показів свідків слід зазначити наступне. Так, по-перше, свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є родичами позивача за первісним позовом, а отже є особами заінтересованими у ході вирішення справи на користь позивача за первісним позовом. Тому покази вказаних свідків не можуть бути покладені в основу ухваленого рішення.

Свідчення усіх допитаних в суді свідків, які стверджують, що ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 гроші у розмірі 300 доларів та 400 евро слід також розцінювати критично на підставі наступного.

Цивільне законодавство України у правовідносинах, що виникають із зобов`язань позичальника та позикодавця виходить із принципу, що показання свідка не можуть слугувати належним доказом, та не можуть бути предметом доказування у питанні отримання/повернення грошових коштів або речей, їх суми або кількості отриманих речей.

В свою чергу майнові відносини подружжя регулюються нормами сімейного та цивільного права України, а також договорами, які подружжя укладає між собою.

Суд при ухвалені оскаржуваного рішення не взяв до уваги, що показання свідків не є належними доказами на підтвердження факту передачі коштів. Такі обставини можуть бути підтверджені певними засобами доказування, такими як письмові докази, аудіо-, відеозаписом.

Поясненнями сторони та показаннями свідків не може доводитися факт передання коштів.

Таким чином, позивач за первісним позовом не послався на належні та допустимі докази повернення спірних коштів колишній дружині.

Отже, відсутність документального підтвердження походження спірного майна як такого, що набуте сторонами за спільні кошти під час шлюбу, не дає змоги встановити відповідні фактичні обставини на які посилаються сторони. При цьому суд не має змоги виносити рішення керуючись одними лише позиціями сторін.

Враховуючи обставини справи та встановивши, що сторонами не доведено придбання килима, шафи-купе, комп`ютерного столу, комоду та наявність 307,32 доларів США та 416, 99 Євро, то у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

Встановивши те, що сторонами визнається та обставина, що телефон Xiaomi вартістю 5053,36 грн. знаходиться у користуванні ОСОБА_3 , а у користуванні ОСОБА_1 залишилися будівельні матеріали вартістю 2219,58 грн. та праска вартістю 1100 грн., колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом виділення у власність ОСОБА_3 мобільного телефону Xiaomi вартістю 5053,36 грн., та шляхом виділення ОСОБА_1 майна: будівельні матеріали вартістю 2219,58 грн., праска вартістю 1100 грн. на загальну суму 3319,58 грн.

Наявність іншого спірного майна сторонами не доведена, оскільки відсутні чеки, договір банківського вкладу тощо. Надані виписки з рахунку не свідчать про придбання цього майна, а свідчать лише про рух коштів по рахунку. Покази свідків не можуть підтверджувати походження майна та його вартість.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 виділено майна на 5053,36 грн., а ОСОБА_1 виділено майна на загальну суму 3319,58 грн. (2219,58 грн. +1100 грн.), з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 стягненню підлягає грошова компенсація різниці частини відділеного майна у розмірі 866 89 грн. (5053,36 грн. : 2 = 2526,68 грн.; 3 319,58 грн. : 2 = 1659,79 грн.; 2526,68 грн. - 1659,79 грн. = 866,89 грн.)

Таким чином первісний та зустрічний позови необхідно задовольнити частково.

При частковому задоволенні первісного та зустрічного позовів судовий збір кожного позивача підлягає стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи рівномірний розподіл мана, відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України, сторони звільнені від обов`язку сплачувати одна одній частину судових витрат.

Відтак, у зв`язку із неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове первісних та зустрічних позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2023 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_3 , та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: мобільний телефон Xiaomi вартістю 5053,36 грн., будівельні матеріали вартістю 2219,58 грн., праску вартістю 1100 грн.

Виділити ОСОБА_3 мобільний телефон Xiaomi вартістю 5053,36 грн.

Виділити ОСОБА_1 майно: будівельні матеріали вартістю 2219,58 грн., праску вартістю 1100 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію різниці 1/2 частини виділеного майна у розмірі 866 грн. 89 коп.

В інших частинах вимог позову ОСОБА_3 , та зустрічних вимог позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 22 червня 2023 року.

Головуючий

Судді: