Провадження № 2/686/4310/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді

Продана Б.Г., з участю секретаря судового засідання Боднар А.П., представника позивача

Хабаль Ж.. М., представника відповідача Держави України Дмитришеної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Держави Україна (представник: Кабінет Міністрів

України), держави російська федерація про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, держави російська федерація про відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування своїх вимог позивач вказала, що загальновідомим є той факт, що з 2014 року Російська Федерація здійснює збройну агресію проти України. З 24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії Російської Федерації проти України - повномасштабне вторгнення Збройних Сил Російської Федерації на суверенну територію України. Указом Президента України від 14 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Дані дії держави Російська Федерація та очевидна бездіяльність держави Україна, яка допустила до військового конфлікту з Російською Федерацією, привели до порушення його прав, в тому числі і права на мир. Право на мир, закріплене Декларацією про виховання народів у дусі миру 1978 року. Декларацією про право народів на мир 1984 року, закріплено суверенне право народів на мир. Зокрема у Декларації 1984 року вказано, що священним обов`язком кожної держави є забезпечення мирного життя народів. Наголошується, що держава зобов`язана вести свою політику у напрямі недопущення війни, зокрема і ядерної, не допускати застосування збройної сили в міжнародних відносинах, усі спори вирішувати мирним шляхом на підставі міжнародно-правових документів для повноцінного забезпечення права народів на мир.

Окрім цього, відповідачі порушили похідні права від права на мир, а саме право на безпеку, на суверенітет та цілісність території.

Моральна шкода, завдана їй порушенням її права на мир, розрахована нею за її внутрішнім переконанням з врахуванням рішень ЄСПЛ та норм міжнародного права без будь-якої методики, оскільки такої не існує як на всій планеті, так і у всіх державах та державних утвореннях планети. У прямому причинно-наслідковому зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України вона зазнала душевних страждань і приниження, перенесла неодноразові стреси і побоювання за свою безпеку, безпеку рідних, були порушені її нормальні життєві зв`язки та погіршилися відносини з оточуючими людьми, вона вживала додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушених прав, в тому числі неодноразово змушена був переховуватись у непристосованих бомбосховищах під час оголошених повітряних тривог. Війна накопичує в ній систематичний стрес. В нових інформаційних реаліях засоби масової інформації та лідери громадської думки привели до накопичення психологічного негативу, який явно прискорив природні процеси її старіння, що привело до його передчасності. Тотальна торгівля емоціями в засобах масової інформації, яку допустила держава Україна та яка прикривається "суспільним інтересом", є формою мародерства її дорогоцінного часу з її безцінного життя та порушенням її прав на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Споглядання зруйнованих ракетними ударами на Дубово та Грузевиці будівель приносить додатковий дискомфорт, в тому числі і часткову втрату віри в людяність загарбників. Вона втратила спокійний сон і станом на сьогодні не спить вночі, здригається від виття сирени повітряної тривоги.

Значення захисту основоположних прав людини настільки змінилось протягом останніх років, що набуло ваги універсального звичаю у міжнародному праві, який становить окрему підставу для обмеження суверенітету держави-агресора.

Адекватне відшкодування шкоди, зокрема, й моральної, в такому випадку є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Подача позовної заяви до суду про стягнення шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, є здійсненням її волевиявлення, оскільки вона обрала на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту своїх порушених прав, а саме у зв`язку з неможливістю їх поновлення хоче отримати відповідне відшкодування.

З врахуванням наведеного позивач просить: стягнути з держави Російська Федерація два мільйони гривень моральної шкоди, завданої їй порушенням її прав внаслідок військової агресії та окупацією частини території України; стягнути з держави Україна одну гривню моральної шкоди, завданої їй порушенням її прав на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності; судові витрати та видатки і можливі податки, платежі та збори покласти на відповідачів.

13.06.2023 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

11.07.2023 року представником відповідача Кабінету Міністрів України надано відзив на позов, проти позовних вимог заперечує з підстав їх необґрунтованості, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу протиправності рішень, дій чи бездіяльності посадової особи органів державної влади України, що могли б завдати позивачу моральні страждання. Просить відмовити у задоволенні позову.

21.08.2023 року справу призначено до слухання по суті.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила задоволити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача Кабінету Міністрів України в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог до держави України заперечила з підстав зазначених у відзиві.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, зареєстрованим місцем її проживання є будинок АДРЕСА_1 .

З 2014 року російська федерація здійснює збройну агресію проти України. 24 лютого 2022 року розпочалося та триває повномасштабне вторгнення збройних сил російської федерації на суверенну територію України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 та п.2 ч.2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до частини другої статті 2, частини першої статті 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно з частиною другою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до частини другої статті 30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно положень ч. 4 ст. 58 ЦПК України, держава бере участь у справі через відповідний орган державної влади відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Отже, у деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

До позовної заяви позивачем долучено копії: паспорта та свідоцтв про народження дітей. Проте, вказані докази не доводять заявлених позивачем позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Позивачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленних вимог, а саме заподіяння їй моральної шкоди внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, доказів бездіяльності держави Україна, що призвели до військового конфлікту, та наявності причинного зв`язку між такою бездіяльністю і заподіяною шкодою.

Не надано позивачем суду належних та допустимих доказів і на підтвердження її доводів про: порушення його нормальних життєвих зв`язків, погіршення відносин з оточуючими людьми, вживання додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушених прав, погіршення стану здоров`я внаслідок збройної агресії російської федерації і введення воєнного стану в Україні.

Сам лише факт збройної агресії проти України не є безумовною підставою для висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди.

За відсутності доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, суд позбавлений можливості оцінити глибину душевних страждань позивача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Держави Російська Федерація про відшкодування моральної шкоди, слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.2, 12, 13, 30, 48, 76, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23,170,1167,1173, 1174 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до Держави Україна (представник: Кабінет

Міністрів України), держави російська федерація про відшкодування шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Хмельницькому апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 20.12.2023 року.

Суддя: