КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

при секретарі: Курченко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Горбаль Наталією Валеріївною, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2023 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю автомобіля та грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року Дніпровським районним судом м.Києва було відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 08 грудня 2022 року було об`єднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя зі справою №755/10461/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В серпні 2023 року судом першої інстанції протокольною ухвалою було прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю автомобіля та грошових коштів.

Під час судового засідання представник відповідача ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття провадження по справі, посилаючи на вимоги ст.3, п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, а також на ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» та ст. 25 п.2 Договору між Україною та Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах.

Вказане клопотання представник відповідача обґрунтовував тим, що рухоме майно

(автомобіль «Suzuki Vitara» на час розгляду справи перебуває на території Республіки Польщі та поставлений відповідачем на відповідний реєстраційний облік, а також кошти, що є предметом розгляду даної справи, знаходяться на рахунках саме польського банку, відділення якого знаходиться у м. Варшава, відповідач є громадянином Республіки Польща, позивачка ОСОБА_1 отримала статус біженця в Республіці Польща та сторони на час розгляду справи проживають у м. Варшава Республіки Польща, у зв`язку з чим дана справа не підсудна судам держави Україна та не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 08 серпня 2023 року провадження у вищевказаній цивільній справі закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , поданою адвокатом Горбаль Н.В., з підстав порушення судом норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Скарга обґрунтована тим, що Дніпровський районний суд м. Києва, закриваючи провадження у справі встановив, що ця конкретна судова справа за позовом про поділ майна подружжя не може розглядатися в порядку цивільного судочинства, що само по собі є дуже дивним і суперечить не лише теорії права і засадам цивільного процесуального законодавства, а й всій судовій практиці, яка склалася за часи незалежності України.

Також зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, не виконав дуже чіткі і конкретні його вимоги, а саме: закриваючи провадження у справі, Дніпровський районний суд м. Києва вирішуючи, що спір між двома фізичними особами не може бути відносений до розгляду в порядку цивільного судочинства, не зазначив, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи. Наслідком цього стало фактичне обмеження позивача у доступі до правосуддя.

Звертає увагу суду, що обидва з подружжя мають зареєстроване місце проживання в Україні, позивач є громадянином України, відповідач є громадянином Республіки Польща. Виходячи з вказаного, в подружжя немає спільного особистого закону, а відтак правові наслідки шлюбу визначаються правом України, адже саме в Україні подружжя мало останнє спільне проживання і позивач (рівно як і відповідач) має зареєстроване місце проживання в Україні. Тому висновок суду першої інстанції щодо того, що сторони проживають на території Республіки Польща, а відтак справа про поділ майна не може розглядатися в Україні - є хибним та таким, що не ґрунтується на законі. Адже сторони, не проживають спільно у Республіці Польща, що підтверджується самими матеріалами справи та позивач перебуває на території Республіки Польща тимчасово, внаслідок набуття статусу Тимчасового захисту, який був оформлений на підставі Директиви Ради2001/55/ЄС, активованою Імплементаційним рішенням Ради (ЄС) 2022/382 від 04 березня 2022 року для громадян України, переміщених з України у зв`язку зі збройним конфліктом, що у розумінні чинного в Україні законодавства не є зміною місця проживання позивача, яке зареєстроване в Україні, адже позивач, як і мільйони інших громадян України, просто тікали від війни.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представник ОСОБА_2 просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач - ОСОБА_2 , перетнув Державний кордон України 16.07.2021 року та з того часу перебуває на териториторії Республіки Польщі. Про місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 додатково повідомляв суд 27.11.2022 року через електронну форму звернення громадян. Вказане також було встановлено в судовому засіданні суду першої інстанції 08.12.2022 року та підтверджується копією його закордонного паспорта.

Таким чином, на момент звернення з позовною заявою та на момент відкриття провадження у справах №755/10424/22 та №755/10461/22 відповідач ОСОБА_2 , проживав на території Республіка Польща понад шість місяців, а отже, мав місце прожинання на території Республіки Польща.

Як зазначалося, підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що на момент звернення з позовною заявою до суду, як позивачка так і відповідач, мали місце проживання та проживали на території Республіка Польща, то відповідно до пункту 4 статті 25 Договору між Україною і Республікою Польща, компетентним у вирішенні цього спору є відповідний суд Республіки Польща.

Вказані обставини були вірно встановлені судом першої інстанції та прийнято законне та обґрунтоване рішення про закриття провадження у справі.

Також, оскільки як позивачка так і відповідач, не момент звернення з позовною заявою до суду мали місце проживання та проживали на території Республіка Польща, то відповідно до пункту 2 статті 25 Договору між Україною і Республікою Польща, до вирішення спору має бути застосовано законодавство тієї Договірної Сторони, на території якої вони мають місце проживання, тобто, законодавство Республіки Польща.

Враховуючи, що частина друга статті 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» встановлює пріоритет правил міжнародного договору над правилами, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то норма пункту 2 статті 25 Договору між Україною і Республікою Польща, має пріоритет над нормами, які встановлює ЗУ «Про міжнародне приватне право» щодо права, яке має бути застосоване.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що на момент відкриття провадження у справі, на час розгляду справи в суді, позивач та відповідач проживають в Республіці Польща, також спірне майно, а саме - автомобіль «Suzuki Vitara»VIN НОМЕР_1, 2019 року випуску, перебуває на території Республіка Польща де поставлений на облік та здійснена його реєстрація на ім`я відповідача, а також грошові кошти знаходяться на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 в банку ING BANK SLASKI S.A., що також розташований в Республіці Польща.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2022 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2022 року об`єднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, зі справою № 755/10461/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 08 серпня 2023 року було прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю автомобіля та грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється представниками позивача та відповідача на час відкриття провадження по справі їх довірителі проживали вже на території Республіки Польща.

Встановлено, що позивачка перетнула державний кордон України 26 березня 2022 року та з того часу проживає на території Республіка Польща в статусі тимчасового захисту і має місце проживання.

Відповідач перетнув державний кордон України 16 липня 2021 року і з того часу постійно проживає в Республіці Польща та є громадянином даної країни.

Статтею 25 Договору між Україною та Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах передбачено, що особисті і майнові стосунки подружжя визначаються законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя в час подання клопотання.

Якщо під час подання клопотання один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - громадянином іншої Договірної Сторони, то в справах, пов`язаних з особистими і майновими стосунками між ними, діє законодавство тієї Договірної Сторони, на території якої вони мають місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, то діє законодавство тієї Договірної Сторони, суд якої порушив справу.

В справах, пов`язаних з особистими і майновими стосунками подружжя, в випадку, передбаченому пунктом 1, компетентним є суд тієї Договірної Сторони, громадянами якої було подружжя в час подання заяви.

В справах, пов`язаних з особистими і майновими стосунками подружжя, в випадку, передбаченому пунктом 2, компетентним є суд тієї Договірної Сторони, на території якої подружжя має місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, то компетентними є суди обох Договірних Сторін.

Майнові стосунки подружжя щодо нерухомого майна визначаються законодавством та підлягають компетенції судів тієї Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно.

Статтею 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що Право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом.

Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

Місцезнаходженням цінних паперів, що існують в електронній формі, вважається держава місцезнаходження професійного учасника ринків капіталу - депозитарної установи або особи, яка провадить аналогічну діяльність у такій державі.

Майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, вважаються такими, що знаходяться в державі місцезнаходження відповідного банку або особи, яка здійснює аналогічну діяльність в іншій державі.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, на момент відкриття провадження по справі та на час розгляду справи в суді позивач та відповідач проживають в Республіці Польща, також спірне майно, а саме автомобіль «Suzuki Vitara»VIN НОМЕР_1, 2019 року випуску перебуває на території Республіка Польща, де поставлений на облік та здійснена його реєстрація на ім`я відповідача, а також грошові кошти знаходяться на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 в банку ING BANK SLASKI S.A., що також розташований в Республіці Польща.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, спірне майно, а також сторони - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 на час відкриття провадження та розгляду справи перебувають поза межами території України та знаходяться на території Республіки Польща.

Пунктом 1 ч.1 ст.255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного суд дійшов вірного висновку щодо задоволення клопотання представника відповідача та закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , подану адвокатом Горбаль Н.В. та залишення без змін ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2023 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Горбаль Наталією Валеріївною залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: