Провадження № 2-з/522/433/23
УХВАЛА

про забезпечення позову

19 грудня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Павлик І.А., розглянувши заяву представника позивача адвоката Фунтасової Анастасії Леонідівни про забезпечення позову у справі № 522/20912/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ФК ДЕБТ Коллекшн, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кудрановський Юрій Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2023 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ТОВ ФК ДЕБТ Коллекшн, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кудрановський Ю.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

02.11.2022 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами та витребувано докази.

12.12.2023 до суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, у якій вона просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., 15.06.2021 за № 174401, за виконавчим провадженням № 67870152 від 13.12.2021, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Журид С.М.

11.12.2023 суддя Павлик І.А. перебувала у відрядженні, а з 12.12.2023 по 15.12.2023 на лікарняному, матеріали заяви судді передані 19.12.2023.

Заяву обґрунтовано тим, що оскільки в межах даної справи позивачем заявлені позовні вимоги про визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, то існує обґрунтоване припущення, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, буде утрудненим або унеможливлене поновлення порушених прав та інтересів ОСОБА_1 . У зв`язку з чим, представник позивача просить суд задовольнити заяву про забезпечення позову.

Надавши належну правову оцінку підставам, якими заявник обґрунтовує подану ним заяву, суд дійшов висновку про її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову покликано не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не допустити утруднення чи неможливість виконання судового рішення в разі задоволення позову, а також перешкодити спричиненню завданню шкоди заявнику.

Статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується безпосередньо виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Крім того, відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Таким чином, в Законі України «Про виконавче провадження» прямо віднесено вирішення питання про зупинення виконавчого провадження до компетенції виконавця, а не суду. Не наділено суд правом зупинення виконавчого провадження та виконавчих дій і нормами ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.152 ЦПК України забезпечення позову можливе шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Верховний Суд у постанові від 15.01.2021 у справі № 914/1939/20 навів висновок про те, що запропонований позивачем захід забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного позивачем виконавчого напису нотаріуса до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача та не завдасть йому шкоди чи збитків, а лише відстрочить на період розгляду судової справи проведення виконавчих дій. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, від 25.02.2019 у справі № 924/790/18 та від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19.

Таким чином суд, своєю ухвалою може зупини виконання за виконавчим документом.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журид С.М. перебуває спірний виконавчий напис № 174401 від 15.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК ДЕБТ Коллекшн заборгованості у розмірі 6 715,60 грн.

З огляду на викладене, суд вважає, що доводи заявника щодо необхідності зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису нотаріусу є обґрунтованими, а сама вимога є розумною та адекватною, такий вид забезпечення позову прямо передбачений ЦПК України, пов`язаний з позовними вимогами та спроможний забезпечити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У разі вжиття судом заходів забезпечення позову збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу не буде порушена, оскільки у разі відмови у задоволенні позовних вимог, та зняття заходів забезпечення позову, виконавче провадження буде відновлено відповідно до ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи з тієї обставини, що приватним виконавцем у ході виконання оспорюваного виконавчого напису відкрито виконавче провадження, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки у випадку задоволення позовних вимог повернення належних позивачу коштів, на які буде звернено стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, буде утруднено.

Суд, вважає, що обраний заявником вид забезпечення позову у виді зупинення стягнення за оспорюваним виконавчим написом, відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України.

Таким чином, з метою забезпечення права на ефективний захист, заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом нотаріуса, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача адвоката Фунтасової Анастасії Леонідівни про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення за виконавчим написом № 174401 від 15 червня 2021 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ФК ДЕБТ Коллекшн (код , м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, 7, оф. 26) 6 715,60 грн заборгованості.

Копію ухвали для виконання направити приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Журид Сергію Миколайовичу (04070, м. Київ, вул. Спаська, 31Б, оф. 9).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом п`ятнадцяти днів може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя І.А. Павлик