КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8653/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року місто Київ

справа №759/14342/22

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Горбенко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів, в якому просив:

визначити йому додатковий строк тривалістю в тримісяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батькоОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказував, що зі слів родичів, його батько склав заповіт на ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , які прийняли спадщину.

Зазначав, що 17 жовтня 2022 року він звернувся до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 17 жовтня 2022 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Посилався на те, що причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини стали небезпечні для його життя та здоров`я умови, які викликані військовими діями російської федерації проти України після 24лютого 2022 рокута необізнаність про смерть батька.

Вказував, що він є інвалідом ІІІ групи та у період з 28 вересня 2022 року по 14 жовтня 2022 року у нього загострилися хронічні хвороби в період з 28 вересня 2022 року по 14 жовтня 2022 року.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріально права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог посилався на те, що внаслідок небезпечних умов для його життя та здоров'я, які викликані військовими діями російської федерації проти України після 24 лютого 2022 року, а саме масовими бомбардуваннями міста Києва, він пропустив строк для прийняття спадщини.

Вказував, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що він є особою інвалідністю III групи з дитинства по опорно-руховому апарату. Тобто, є особою непрацездатною та має значні складнощі з пересуванням. Дана хвороба виникла задовго до смерті його батька, з самого його дитинства і негативно впливає на якість йогожиття та доступу до державних послуг.

Зазначав, що час від часу хвороба загострюється, і саме з 28 вересня 2022 року по 14 жовтня 2022 року таке загострення відбулося знову. Тому він звертався до лікарів, які і надали йому відповідну довідку.

Вважає, що відсутність у медичній довідці лікувальних рекомендацій не може жодним чином свідчити, що у нього був відсутній тяжкий стан здоров`я.

Вказував, що амбулаторне лікування в умовах воєнного стану в Україні, на його думку, є більш безпечнішим за стаціонарне, оскільки соціальна інфраструктура неодноразово була об`єктом обстрілів з боку агресора.

Зазначав, що суду першої інстанції слід було враховувати незначний строк пропуску прийняття ним спадщини після смерті батька.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідачі в судовому засіданні апеляційного суду заперечувати проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа Дванадцята Київська державна нотаріальна контора у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність третьої особи відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності поважних причин, які б підтверджували неможливість в передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана квартира належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13грудня 1994 року.

Як вбачається з наданої на запит суду першої інстанції копії спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , останній за життя склав заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори 26 вересня 2016 року, зареєстровано в реєстрі за №3-833, згідно якого частину належної йому квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , він заповів ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в рівних долях кожному.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 №758 від 17 травня 2022 року, поданої до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , від імені свого малолітнього сина ОСОБА_2 , прийняла ОСОБА_3 .

Згідно заяви ОСОБА_2 №757 від 17 травня 2022 року, поданої до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , прийняла ОСОБА_2

17 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою №3024, в якій останній просив видати свідоцтво про право на спадщину та зазначав про намір звернення до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Щербини Я.О. від 17 жовтня 2022 року №5371/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском передбаченого законодавством строку, встановленого для прийняття спадщини після смерті батька.

З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 15 лютого 2023 року звернулася його мати ОСОБА_6 , однак постановою державного нотаріуса Фещук Н.І. від 15 лютого 2023 року №694 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропущеним строком для подання заяви про прийняття спадщини.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частина 3 ст.1272 ЦК України визначає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними при цьому слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16 (провадження №61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження №61-21447св19), від 26 лютого 2020 року у справі №286/27/18 (провадження №61-39817св18).

У постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об'єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

У постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі №496/3234/19 зроблено висновок про те, що сам факт захворювання позивача не свідчить про те, що вона фізично не могла прибути до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини або направити таку заяву засобами поштового зв'язку, чи не могла запросити нотаріуса для складення відповідної заяви за місцем свого проживання у разі неможливості подати заяву до нотаріальної контори особисто у разі хвороби.

У постанові від 30 вересня 2020 року у справі №736/586/16-ц Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Короткочасна хвороба, тяжкий матеріальний стан спадкоємця як причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки самі по собі ці обставини без встановлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як на підстави пропуску строку для прийняття спадщини, позивач посилався на те, що шестимісячний строк для прийняття спадщини ним пропущений з поважних причин, оскільки після 24 лютого 2022 року військові дії російської федерації створили небезпечні умови для його життя та здоров'я, а в період з 28 вересня 2022 року по 14 жовтня 2022 року у нього почалася хвороба, крім того, він не знав про смерть свого батька, поки його випадково не повідомили сусіди, які проживали поруч з батьком.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є інвалідом ІІІ групи з дитинства по опорно-руховому апарату.

Згідно з виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 , останній у період з 28вересня 2022 року по 14 жовтня 2022 року перебувавна амбулаторному лікуванні, тобто в домашніх умовах, що не обмежувало його пересування в межах району.

Надана позивачем виписка із її медичної карти підтверджує лише наявність діагнозів позивача, проте лікувальні рекомендації у ній відсутні.

З наданої виписки не встановлено підтверджень того, що позивач протягом визначеного законом строку на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті батька мав хвороби та стан здоров'я, які б не могли йому дозволити прибути до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини померлого батька.

При цьому, наявність у позивача ряду захворювань та звернення до лікарів, самі по собі, без встановлення лікарями обмежень в русіпротягом тривалого часу, не можуть бути визнані судом такими обставинами, що свідчать про наявність поважних причин не звернення до нотаріуса.

Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров'я у всіх випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що час від часу хвороба позивача загострюється, і саме з 28 вересня 2022 року по 14 жовтня 2022 року таке загострення відбулося знову, тому він звертався до лікарів, які і надали йому відповідну довідку, а відсутність у медичній довідці лікувальних рекомендацій не може жодним чином свідчити, що у нього був відсутній тяжкий стан здоров`я, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Дійсно хворобливий стан позивача вимагає додаткових сил і часу для лікування та може вносити певні корективи у можливість розпоряджатися своїм часом. Проте, ці обставини, зважаючи на тривалість лікування, яке тривало незначний час, та відсутність доказів, які б вказували на те, що стан здоров'я позивача настільки важкий, що перешкоджав йому у своєчасній реалізації своїх спадкових прав, не можуть бути визнані судом такими, що створювали непереборні, істотні труднощі для позивача для вчасного подання заяви про прийняття спадщини, отже не може бути визнаний поважною причиною.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

Безумовно, що стан війни в Україні створює перешкоди для реалізації прав людьми.

Однак, влітку та на початку осені 2022 року безпекова ситуація в місті Києві та Київській області не відрізнялася від безпекової ситуації 17 жовтня 2022 року, коли позивач звертався із заявою про видачу свідоцтва на спадщину. Доказів щодо відсутності роботи нотаріальних установ в зазначений позивачем період, до суду не надано.

При цьому, незалежно від впровадження воєнного стану в країні, позивач ОСОБА_1 не був позбавлений можливості направити заяву про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку відповідно до пункту 3.5 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5.

Не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог і доводи позивача про те, що про смерть батька він дізнався 14 жовтня 2023 року від сусідів, оскільки доказів відносно саме цієї дати позивачем до суду не надано, а клопотання про допит даних осіб, які повідомили йому про смерть батька саме 14жовтня 2022 року, останнім не заявлялося.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені позивачем обставини для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, визначеному статтею 1272 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться лише до переоцінки доказів, яким суд надав відповідну правову оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: