Постанова

Іменем України

21 червня 2023 року

м. Київ

справа № 369/5244/20

провадження № 61-1166св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - військовий прокурор Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 ,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 ,

треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_34 , ОСОБА_35 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, військової частини НОМЕР_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Вербової І. М., Головачова Я. В., Соколової В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року військовий прокурор Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, у якому просив визнати протиправним та скасувати:

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23808421) на земельну ділянку площею 0,275 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5066;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер № 224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23788116) на земельну ділянку площею 0,2764 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5067;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно і (номер запису право власності № 23781042) на земельну ділянку площею 1,6 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5068;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23805807) на земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5070;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №000, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23805515) на земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5071;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23805195) на земельну ділянку площею 0,1га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5072;

- державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23804639) на земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5073;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23781408) на земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5074;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23781457) на земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5075;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23781359) на земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, за кадастровим номером :01:006:5076;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно в (номер запису право власності № 23807492) на земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5077;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23807985) на земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5078;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23781176) на земельну ділянку площею 1,6 га за адресою. Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5082;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно | (номер запису право власності № 23808802) на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, за кадастровим номером :01:006:5083;

- державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер № 224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23780930) на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5084;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23808785) на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5085;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23808720) на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5086;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23808681) на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5087;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23781235) на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5088;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23808304) на земельну ділянку площею 0,275 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5090;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23781554) на земельну ділянку площею 0,2 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5091;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23807806) на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5092;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23808490) на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5093;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №24, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23808145) на земельну ділянку площею 1,8062 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5094;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер № 224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23781507) на земельну ділянку площею 1,8061 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5095;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер № 224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23787347) на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5096;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224 про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23804109) на земельну ділянку площею 1,5295 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5097;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23789613) на земельну ділянку площею 1,5295 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5098;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23808758) на земельну ділянку площею 0,1499 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5099;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23780386) на земельну ділянку площею 0,1501 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5100;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 05 грудня 2017 реєстраційний номер № 224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23808812) на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5101;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер № 224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23808550) на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5102;

- рішення державного реєстратора Шостака В. М. від 04 грудня 2017 року, реєстраційний номер №224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 23808421) на земельну ділянку площею 0,275 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, за кадастровим номером :01:006:5066;

- рішення приватного нотаріуса Грицюка П. В. від 28 грудня 2017 року, реєстраційний номер №2224, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (номер запису право власності № 24228008) на земельну ділянку площею 0,3 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровим номером :01:006:5081;

- витребувати із власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровими номерами: :01:006:5074, :01:006:5083, :01:006:5087, :01:006:5085, :01:006:5093, :01:006:5086, :01:006:5066, :01:006:5099, :01:006:5091, :01:006:5092, :01:006:5094, :01:006:5098, :01:006:5078, :01:006:5072, :01:006:5002, :01:006:5071, :01:006:5067, :01:006:5100, :01:006:5097, :01:006:5075, :01:006:5090, :01:006:5077, :01:006:5068, :01:006:5070, :01:006:5095, :01:006:5101, :01:006:5081, :01:006:5073, :01:006:5084, :01:006:5080, :01:006:5076, :01:006:5096, :01:006:5082, :01:006:5088, :01:006:5089 та передати у власність законному користувачу Міністерству оборони України.

Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим, що розпорядженням Ради Міністрів УРСР та актом інвентаризації земель Міністерства оборони України на території Віта-Поштової сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 1998 року військовій частині НОМЕР_1 (військове містечко № НОМЕР_2 ) надано земельну ділянку загальною площею 32,2 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка на теперішній час перебуває на балансі Київського квартирно-експлуатаційного управління та у користуванні військової частини НОМЕР_1 .

На момент відведення земельної ділянки в/ч у 1955 році законодавчо не розмежовувалося встановлення державних актів на право постійного користування земельними ділянками.

Згідно з матеріалами інвентаризації земель Міністерства оборони України в Києво-Святошинському районі Київської області (Київська КЕЧ), Київ-1993, військова частина НОМЕР_1 використовує 33,6 га земель, із яких: 32,0 га - використовується за цільовим призначенням; 1,6 га - не використовується для потреб оборони (займають очисні споруди).

Рішенням Віто-Поштової сільської ради 4 сесії 5 скликання від 10 жовтня 2006 року надано дозвіл в/ч НОМЕР_1 на збір технічної документації з оформлення права постійного користування землею площею 31,9862 га під розміщення військової частини, яка розташована у АДРЕСА_2 .

30 червня 2016 року Віта-Поштовою сільською радою прийнято рішення № 8-98 (8 сесія 7 скликання) про внесення змін до рішення Віто-Поштової сільської ради 4 сесії 5 скликання від 10 жовтня 2006 року, яким зменшено площу наданої в/ч НОМЕР_1 у користування земельної ділянки з 31,9862 га до 12,2044 га.

За вказаним фактом 12 січня 2018 року військова прокуратура Київського гарнізону внесла відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364, частиною третьою статті 426-1 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 30 листопада 2017 року на підставі розпорядження № 30-8 Віта-Поштова сільська рада надала 34 громадянам дозвіл на розроблення проектів та затвердження технічної документації щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до пункту 45 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 22 грудня 1997 року № 483, передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного, управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 4 Порядку вилучення і передачі військового майна Збройним Силам України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року № 1282, передача військового майна органам, уповноваженим управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність проводиться за рішенням Кабінету Міністрів України.

Окрім того, підставами припинення права користування земельною ділянкою, відповідно до статті 141 ЗК України, є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Між тим, рішень щодо передачі частини земельної ділянки відповідачам Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України не приймали, а тому земельна ділянка залишається перебувати у державній власності. Ні Міністерство оборони України, ні Київське квартирно-експлуатаційне управління, ні військова частина НОМЕР_1 не зверталися з відповідною заявою про припинення права користування спірною земельною ділянкою до її власника. Крім того, земельна ділянка військового містечка № НОМЕР_2 використовується військовою частиною НОМЕР_1 у повному обсязі.

Військовий прокурор Київського гарнізону зазначав, що пред`явлення позову в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах є Київське квартирно-експлуатаційне управління та Міністерство Оборони України, обумовлено винятково захистом порушених інтересів держави та здійснюється відповідно до норм Конституції України та Закону України «Про прокуратуру». Безумовною обставиною порушення інтересів держави є те, що відповідачі незаконно, всупереч вимогам діючого законодавства, незаконно розпоряджаються землями оборони.

Посилаючись на наведене, прокурор просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2020 року у задоволенні позову військового прокурора Київського гарнізону відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 вересня 2020 року шляхом скасування арешту з земельних ділянок площею 20,0 га з кадастровими номерами: :01:006:5074, :01:006:5083, :01:006:5087, :01:006:5085, :01:006:5093, :01:006:5086, :01:006:5066, :01:006:5099, :01:006:5091, :01:006:5092, :01:006:5094, :01:006:5098, :01:006:5078, :01:006:5072, :01:006:5002, :01:006:5071, :01:006:5067, :01:006:5100, :01:006:5097, :01:006:5075, :01:006:5090, :01:006:5077, :01:006:5068, :01:006:5070, :01:006:5095, :01:006:5101, :01:006:5081, :01:006:5073, :01:006:5084, :01:006:5080, :01:006:5076, :01:006:5096, :01:006:5082, :01:006:5088, :01:006:5089 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Віта-Поштова.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не конкретизував, які порушення вчинили відповідачі. Крім того, матеріали справи не містять доказів належності Міністерству оборони України спірної земельної ділянки площею 32 га, оскільки сама по собі чинність розпорядження Ради Міністрів Української РСР від 06 червня 1955 року № 665-027рс не є достатнім підтвердженням належності такого права.

Відмовляючи у задоволенні вимог в частині витребування спірних земельних ділянок, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені вимоги є похідними від визнання рішень реєстратора незаконними та їх скасування, у задоволенні яких судом відмовлено.

Окрім того, суд першої інстанції, розглядаючи справу по суті, вважав, що вимоги Закону України «Про прокуратуру» та ЦПК України при зверненні з позовом до суду прокурором дотримані.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2020 року задоволено частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовну заяву військового прокурора Київського гарнізону залишено без розгляду.

Постанова апеляційного суду аргументована тим, що прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Військовим прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також належним чином не обґрунтовано підстави звернення до суду першої інстанції від імені Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління та військової частини НОМЕР_1 , до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, з наданням належних доказів, які б підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва їх інтересів у суді відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та статті 56 ЦПК України.

В свою чергу, відсутність у військового прокурора підстав для представництва інтересів держави, а отже і права на звернення до суду, є перешкодою для розгляду справи по суті.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

20 січня 2023 року Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року (повний текст складено 23 грудня 2022 року), в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу на новий апеляційний розгляд.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 927/468/20, від 10 березня 2021 року в справі № 404/8169/18, від 16 квітня 2021 року в справі № 906/927/18, від 20 вересня 2021 року в справі № 903/828/20, від 12 жовтня 2022 року в справі № 404/6591/15-ц, від 05 грудня 2019 року в справі № 810/3226/16, від 23 лютого 2021 року в справі № 923/496/20, від 11 березня 2021 року в справі № 920/821/18, від 24 березня 2021 року в справі № 910/7250/18, від 07 квітня 2021 року в справі № 913/124/20 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року в справі № 903/129/18, від 26 травня 2020 року в справі № 912/2385/18, від 26 червня 2019 року в справі № 587/430/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

02 лютого 2023 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року (повний текст складено 23 грудня 2022 року) та, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2018 року в справі № 910/21265/17, від 16 квітня 2019 року в справі № 910/3486/18, від 05 лютого 2019 року в справі № 910/7813/18, від 26 лютого 2019 року в справі № 905/803/18, від 05 листопада 2018 року в справі № 910/4345/18, від 17 жовтня 2018 року в справі № 910/11919/17, від 22 січня 2019 року в справі № 906/753/17, від 15 травня 2019 року в справі № 913/446/17, від 18 квітня 2019 року в справі № 906/506/18, від 15 жовтня 2019 року в справі № 903/129/18, від 04 квітня 2019 року в справі № 924/349/18, від 26 травня 2020 року в справі № 912/2385/19, постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 587/430/16-ц, від 15 жовтня 2019 року в справі № 903/129/18 та постанові Верховного Суду України від 13 червня 2017 року в справі № п800/490/15 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, які подали касаційні скарги

Касаційні скарги аргументовані тим, що апеляційний суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків про залишення позову без розгляду.

У касаційній скарзі прокурор зазначав, що, ухвалюючи оскаржувану постанову, апеляційний суд не взяв до уваги обізнаність Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про порушення інтересів держави, а також відсутність намірів у останніх щодо вжиття заходів до їх захисту та поновлення.

Суд не звернув увагу на лист військової прокуратури Київського гарнізону від 22 квітня 2020 року, який направлявся в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу військової частини НОМЕР_1 .

Окрім того, прокуратура скерувала на адресу Міністерства оборони України та Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України листи щодо надання інформації про подальше здійснення претензійно-позовної роботи й Міністерство оборони України повідомило, що з метою недопущення втрати земель оборони подальший захист та ведення претензійно-позовної роботи здійснюватиметься Київським квартирно-експлуатаційним управлінням, оскільки балансоутримувачем військового містечка № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 є Київське квартирно-експлуатаційне управління, а військова частина НОМЕР_1 -землекористувачем.

На підставі рішення заступника Міністра оборони України від 02 січня 2020 року № 19696/з/1 визначено Генеральний штаб Збройних Сил України організовувати роботу щодо захисту права землекористування та проводити претензійно-позовну роботу військовій частині НОМЕР_1 . Однак військова частина НОМЕР_1 заходи представницького характеру щодо повернення земельних ділянок в частині визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів, загальною площею по 0,275 га, що розташовані у с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області, не вжила.

У відповідь на лист військової прокуратури військова частина НОМЕР_1 повідомила, що позовні заяви про визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів, не подавались, не зазначивши причини.

Крім того, до позову військовою прокуратурою Київського гарнізону долучено лист Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 09 січня 2018 року № 303/25-113, в якому зазначено, що представниками Київського квартирно-експлуатаційного управління відповідно до наказу Міністерства оборони України від 19 грудня 2017 року № 680 «Про затвердження Інструкції з обліку земельних ділянок в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України» проведено моніторинг Публічної кадастрової карти України та установлено, що на території військового містечка № НОМЕР_2 Васильківського гарнізону ( АДРЕСА_1 земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що обліковуються як приватна власність. Земельна ділянка військового містечка № НОМЕР_2 надана в користування оборонному відомству на підставі рішення від 06 червня 1955 року.

Вказаним обставинам суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки.

У касаційній скарзі в/ч НОМЕР_1 посилається на те, що чинним законодавством не встановлено переліку доказів, які прокурор повинен надати суду на підтвердження нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави відповідним суб`єктом владних повноважень, а наявність повноважень в органу державної влади та свідоме ігнорування їх виконання може вважатися нездійсненням захисту інтересів держави.

Звернення прокурора до суду з цією позовною заявою обумовлено і неналежним здійсненням позивачем своїх повноважень щодо судового захисту порушених інтересів держави, оскільки Міністерство оборони України, Київське квартирно-експлуатаційне управління та військова частина не здійснювали роботу щодо захисту інтересів держави.

Доводи інших учасників справи

ОСОБА_40 , представник ОСОБА_14 - адвокат Кучерук В. В., представник ОСОБА_4 - адвокат Миколюк М. Д. подали відзиви, в яких просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Квартирно-експлуатаційне управління подало відзив, у якому підтримує доводи, викладені в касаційній скарзі Спеціалізованої прокуратури зу військовій та оборонній сфері Центрального регіону, та просить її задовольнити, скасувавши постанову апеляційного суду. Вказує, що прокурор зазначив, що захисту полягають інтереси держави у сфері земельних правовідносин, зокрема, у зв`язку з порушенням третьою особою, Віта-Поштовою сільською радою, встановленого порядку виділення земельних ділянок у власність, а саме: надання відповідачам земельних ділянок у приватну власність за рахунок земель оборони, на яких дислокується і є землекористувачем військова частина НОМЕР_1 . У контексті даних правовідносин прокурор стверджує про порушення інтересів держави в особі Міністерства оборони України, тому вважає обґрунтування позову сумісним із з розумінням «інтересів держави».

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалами Верховного Суду від 02 березня та 20 квітня 2023 року поновлено військовій частині НОМЕР_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року.

Відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 369/5244/20 за позовом Військового прокурора Київського гарнізону, який діє в інтересах держави в особі органу Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , про оскарження дій державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2023 року справу № 369/5244/20 призначено до судового розгляду.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Суди встановили, що розпорядженням Ради Міністрів УРСР від 06 червня 1955 № 665-027рс Міністерству оборони під спеціальне будівництво військової частини № НОМЕР_3 Київського військового округу відведено земельну ділянку площею 64,20 га із колгоспу Києво-Святошинського і Броварського районів Київської області: «Шлях Илліча» Броварського району - 37,30 га; «Нове життя» - Києво-Святошинського району - 26,90 га.

Розпорядженням РМ УРСР від 06 червня 1955 року № 665-027рс військовій частині НОМЕР_4 Київської КЕЧ надана земельна ділянка площею 32,0 га.

У січні 2018 року Київське квартирно-експлуатаційне управління провело моніторинг Публічної кадастрової карти України, у тому числі, військового містечка № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , та виявлено розташування 34 земельних ділянок із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що обліковуються як приватна власність, на земельній ділянці військового містечка № НОМЕР_2 , про що складено відповідний акт від 09 січня 2018 року.

Відведення вищевказаних земельних ділянок у приватну власність із Київським квартирно-експлуатаційним управлінням не погоджувалося, згода Міністерства оборони України на припинення права постійного користування земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_2 не надавалася.

Згідно з матеріалами інвентаризації земель Міністерства оборони України в Києво-Святошинському районі Київської області (Київська КЕЧ), Київ-1993, військова частина НОМЕР_1 використовує 33,6 га земель, у тому числі, в постійному користуванні 32,7 га. Стан використання земель: 32,0 га - використовується за цільовим призначенням; 1,6 га - не використовується для потреб оборони (займають очисні споруди). За результатами інвентаризації запропоновано передати в народне господарство земельні ділянки, які не використовуються або використовуються не за цільовим призначенням, а саме: земельну ділянку площею 1,6 га.

Рішенням Віто-Поштової сільської ради 4 сесії 5 скликання від 10 жовтня 2006 року надано дозвіл в/ч НОМЕР_1 на збір технічної документації з оформлення права постійного користування землею площею 31,9862 га під розміщення військової частини, яка розташована по АДРЕСА_2 . Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 оформити технічну документацію та акт постійного користування згідно з чинним законодавством.

На підставі рішення Віто-Поштової сільської ради 8 сесії 7 скликання від 30 червня 2016 року № 8-98 внесено зміни в підпункт 2, 3 рішення Віто-Поштової сільської ради 4 сесії 5 скликання, згідно з якими зменшено площу наданої в/ч НОМЕР_1 у користування земельної ділянки з 31,9862 га до 12,2044 га.

Відповідно до акту земельної комісії Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 17 травня 2016 року під час огляду земельної ділянки орієнтовною площею 31 га, що розташована по АДРЕСА_1 , на якій дислокується в/ч НОМЕР_5 та військове містечко № НОМЕР_2 , виявлено порушення її використання.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 квітня 2020 року спірні земельні ділянки належать на праві власності фізичним особам, які є відповідачами у цій справі.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення експертизи з питань землеустрою від 11 лютого 2019 року, проведеної в рамках кримінального провадження № 0000255, за результатами дослідження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області для ведення особистого селянського господарства на території с. Віта-Поштова, Віто-Поштової сільської ради, невідповідностей вимогам земельного законодавства та іншими нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, які могли вплинути на результати заходів, передбачених цією документацією із землеустрою, не виявлено.

Також установлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:5066 відчужена ОСОБА_1 на користь ОСОБА_45 ; земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:5074 відчужена ОСОБА_8 на користь Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:5075 відчужена ОСОБА_9 на користь ОСОБА_46 ; земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:5076 відчужена ОСОБА_10 на користь ОСОБА_47 .

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 12 березня 2018 року станом на 01 січня 2016 року Міністерство оборони України є землекористувачем земельної ділянки площею 32,0 га, розташованої на території Віто-Поштової сільської ради.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження у цій справі постанови апеляційного суду є посилання заявників на:

- неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 927/468/20, від 10 березня 2021 року в справі № 404/8169/18, від 16 квітня 2021 року в справі № 906/927/18, від 20 вересня 2021 року в справі № 903/828/20, від 12 жовтня 2022 року в справі № 404/6591/15-ц, від 05 грудня 2019 року в справі № 810/3226/16, від 23 лютого 2021 року в справі № 923/496/20, від 11 березня 2021 року в справі № 920/821/18, від 24 березня 2021 року в справі № 910/7250/18, від 07 квітня 2021 року в справі № 913/124/20 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року в справі № 903/129/18, від 26 травня 2020 року в справі № 912/2385/18, від 26 червня 2019 року в справі № 587/430/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

- неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2018 року в справі № 910/21265/17, від 16 квітня 2019 року в справі № 910/3486/18, від 05 лютого 2019 року в справі № 910/7813/18, від 26 лютого 2019 року в справі № 905/803/18, від 05 листопада 2018 року в справі № 910/4345/18, від 17 жовтня 2018 року в справі № 910/11919/17, від 22 січня 2019 року в справі № 906/753/17, від 15 травня 2019 року в справі № 913/446/17, від 18 квітня 2019 року в справі № 906/506/18, від 15 жовтня 2019 року в справі № 903/129/18, від 04 квітня 2019 року в справі № 924/349/18, від 26 травня 2020 року в справі № 912/2385/19, постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 587/430/16-ц, від 15 жовтня 2019 року в справі № 903/129/18 та постанові Верховного Суду України від 13 червня 2017 року в справі № 800/490/15 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Позиція Верховного Суду

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Так, згідно зі статтею 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

У судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18 (провадження № 14-36цс19)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) зроблено висновок про те, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) та від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21).

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт незвернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства, та, відповідно, мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів великої кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (пункт 6.43).

У справі, що переглядається, прокурор, звертаючись до суду з позовом відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», частини четвертої статті 56 ЦПК України, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Як зазначив прокурор, спірні правовідносини пов`язані з тим, що земельна ділянка, яка є предметом спору, належить до земель оборони і перебуває в державній власності, проте Віта-Поштова сільська рада передала її 34 громадянам для ведення особистого селянського господарства, відповідачі, у свою чергу, незаконно, усупереч вимогам діючого законодавства, розпоряджаються землями оборони.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 зазначила, що прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.

Прокурор, обґрунтовуючи підстави для представництва в суді інтересів держави, зазначив, що Міністерству оборони України, Київському квартирно-експлуатаційному управлінню Міністерства оборони України, військовій частині НОМЕР_1 було відомо про порушення інтересів держави, проте останні протягом тривалого часу не вживали заходів до їх захисту та поновлення.

Апеляційний суд не звернув увагу на лист військової прокуратури Київського гарнізону від 22 квітня 2020 року № 1 1/2486вих.2О, який направлявся в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу військової частини НОМЕР_1 , де було зазначено, що військова прокуратура Київського гарнізону 31 серпня 2016 року скерувала до Київського окружного адміністративного суду позовну заяву в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до Віта-ГІоштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про скасування рішення від 30 червня 2016 року № 8-98.

Прокуратура гарнізону на адресу Міністерства оборони України та Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України скерувала листи щодо надання інформації про подальше здійснення претензійно-позовної роботи у судовій справі № 810/3226/16.

Міністерство оборони України листом від 03 січня 2020 року повідомило прокуратуру гарнізону, що з метою недопущення втрати земель оборони подальший захист та ведення претензійно-позовної роботи здійснюватиметься Київським квартирно-експлуатаційним управлінням, оскільки балансоутримувачем військового містечка № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 є Київське квартирно-експлуатаційне управління, а військова частина НОМЕР_1 - землекористувачем.

У відповідь на лист військової прокуратури від 22 квітня 2020 року військова частина НОМЕР_1 листом від 30 квітня 2020 року повідомила, що позовні заяви про визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів не подавала, не зазначивши причини.

Крім того, наявний у матеріалах справи лист Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 09 січня 2018 року свідчить про те, що представники Київського квартирно-експлуатаційного управління відповідно до наказу Міністерства оборони України від 19 грудня 2017 року № 680 «Про затвердження Інструкції з обліку земельних ділянок в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України» провели моніторинг Публічної кадастрової карти України та установили, що на території військового містечка № НОМЕР_2 Васильківського гарнізону ( АДРЕСА_1 земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що рахуються, як приватна власність. Земельна ділянка військового містечка № НОМЕР_2 надана в користування оборонному відомству на підставі рішення від 06 червня 1955 року РМ УРСР №665-027рс.

Окрім того, апеляційний суд не надав оцінки доводам прокурора про те, що на підставі рішення заступника Міністра оборони України від 02 січня 2020 року Генеральним штабом Збройних Сил України визначено організовувати роботу щодо захисту права землекористування та проводити претензійно-позовну роботу військовій частині НОМЕР_1 . Проте військова частина НОМЕР_1 заходи представницького характеру щодо повернення земельних ділянок, в частині визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів, загальною площею по 0,275 га, що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, не вжила, позов до фізичних осіб не подала.

Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, військова частина НОМЕР_1 наявність підстав для представництва прокурором в суді не оскаржували, заперечень проти представництва прокурором інтересів держави в її особі не висловлювали.

Системне тлумачення частини четвертої статті 56 ЦПК України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У справі, яка переглядається, підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив нездійснення КЕУ Міністерства оборони України, в/ч НОМЕР_1 упродовж тривалого часу захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, а саме незвернення до суду з вимогами щодо повернення спірної земельної ділянки.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що як у суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій прокурор обґрунтовував порушення інтересів держави, визначив орган, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, та вказав, у чому полягає бездіяльність зазначеного органу щодо захисту законних інтересів держави.

Таким чином, Верховний Суд погоджується із доводами, наведеними в касаційних скаргах про те, що у позові прокурор обґрунтував наявність підстав для звернення до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 , які самоусунулись від виконання покладених на них обов`язків щодо належного використання земель оборони, які перебувають у державній власності.

Апеляційний суд на наведене уваги не звернув і дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви прокурора без розгляду у зв`язку з тим, що останній не обґрунтував та не довів підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентних органів.

Усунути наведені вище недоліки на стадії касаційного перегляду з урахуванням повноваження Верховного Суду та меж перегляду справи в касаційній інстанції (стаття 400 ЦПК України), коли необхідно встановлювати фактичні обставини та оцінювати докази, є неможливим.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Доводи касаційних скарг дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду постановлена без додержання норм матеріального та процесуального права. За таких обставин, касаційні скарги підлягають задоволенню, постанова апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки розгляд справи не закінчено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Разом із тим, відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається у розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Оскільки Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Центрального регіону при зверненні з касаційною скаргою сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж передбачено Законом України «Про судовий збір» (сплачено 506 268,69 гривень замість належних 2 684,00 гривень), колегія суддів вважає за необхідне повернути надмірно сплачений судовий збір при поданні касаційної скарги.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Центрального регіону частину судового збору у розмірі 503 584,69 гривень (п`ятсот три тисячі п`ятсот вісімдесят чотири гривні 69 копійок),що сплачений згідно із платіжними дорученнями: від 20 січня 2023 року № 31 на суму 88 792,93 гривні; від 16 лютого 2023 року № 130 на суму 54 143,07 гривень; від 17 лютого 2023 року № 135 на суму 363 332,65 гривень на розрахунковий рахунок № UA0026007, отримувач - ГУК у м. Києві, Печерський район, код класифікації доходів бюджету: 22030102, код отримувача - 37993783.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов