КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 761/13085/14-ц

номер провадження №22-ц/824/12024/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: заявник ОСОБА_1 ,

представник зацікавленої особи Кузьмік Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» в особі представника ліквідатора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Дениса Кузьміка

на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року /суддя Сіромашенко Н.В./

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк», державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренко Олександр Сергійович про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №761/13085/14-ц, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 14 листопада 2014 року на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 жовтня 2014 року, в якій просив суд замінити сторону боржника у виконавчому провадженні №45340170 з виконання рішення суду у справі №761/13085/14-ц з Публічного акціонерного товариства «КБ «Актив-Банк», на Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив-Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року заяву задоволено. Замінено сторону боржника у виконавчому провадженні №45340170 з виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 жовтня 2014 року у справі №761/13085/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» з: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив-Банк» (вул. Борисоглібська, 3, м. Київ, 04070; ) на: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив-Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053; ). /т. 1 а.с. 214к-243/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» в особі ліквідатора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Д. Кузьмік звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати, відмовивши у вимогах заяви.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що частина 5 статті 104 ЦК України зазначає, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Наразі ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» в розумінні положень статті 104 ЦК України не є припиненим. Спірні правовідносини виникли виключно між стягувачем та юридичною особою ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» в рамках виконавчого провадження №45340170 та є відносинами майнового характеру. Ані ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ані інші нормативно-правові акти не містять приписів про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є правонаступником прав та обов`язків неплатоспроможного банку. При винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції фактично замінив ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що є грубим порушенням прав та інтересів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як відокремленої юридичної особи. При цьому, такої юридичної особи, як ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців 17, м. Київ, 04053, ) взагалі немає в ЄДР ЮО та ФОП. Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах. Згідно з частиною першою статті 35 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який здійснює повноваження органів управління банку. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є правонаступником банку у відповідності до положень чинного законодавства України, оскільки він здійснює лише владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку в порядку, встановленому ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 вересня 2020 року у справі №334/8020/18 (провадження №61-7616св20), від 20 жовтня 2020 року у справі №334/401/14 (провадження №61-11495св20), від 25 лютого 2021 року у справі № 333/4351/18 (провадження №61-5924св20), від 02 червня 2022 року у справі № 908/1174/17.

ОСОБА_1 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказував, що заміна сторони боржника відбулась не на Фонд безпосередньо, а на Банк в особі Фонду. Оскільки правоздатність банку зберігається навіть під час ліквідації, проте дієздатність неплатоспроможного банку під час ліквідації в повному обсязі делегується Фонду, - така заміна означає, що боржником (зобов`язаною особою) за рішенням суду залишається Банк, однак рішення суду має виконуватись саме Фондом, - як ліквідатором неплатоспроможного та недієздатного Банку, від імені Банку. Саме такий принцип покладено в основу правового інституту ліквідаційної процедури, в якому дієздатність банкрута або іншої недієздатної, проте правоздатної особи, - у повному обсязі делегується іншому уповноваженому (керуючому) суб`єкту.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявника, апелянта, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з відмовою у задоволенні вимог заяви, на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 28 жовтня 2014 року у справі №761/13085/14-ц скасовано рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 вересня 2014 року про відмову в задоволенні позову, та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Актив-Банк» задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача вклад у розмірі 19400 доларів США, що еквівалентно 251247,46 грн, процентів за користування вкладом у розмірі 786,41 доларів США, що еквівалентно 10184,72 грн, та три відсотки річних за порушення виконання грошового зобов`язання у розмірі 2656,88 грн.

Виконавчий лист про примусове виконання вказаного рішення видано 04 листопада 2014 року Шевченківським районним судом міста Києва та пред`явлено до відповідного органу державної виконавчої служби. Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 07 листопада 2014 року за вказаним виконавчим листом відкрито відповідне виконавче провадження №45340170.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23.12.2014 №838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 грудня 2014 року №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Актив-Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк».

Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 18 лютого 2015 року виконавче провадження №45340170 закінчено без виконання у зв`язку з початком процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк».

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 вересня 2015 року у справі №761/11193/15-ц скаргу стягувача на дії державного виконавця задоволено частково. Визнано протиправними дії державного виконавця щодо самовільної зміни суми стягнення за виконавчим листом Шевченківського районного суду міста Києва від 04.11.2014 у справі №761/13085/14-ц. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року у справі №761/11193/15-ц скаргу Стягувача на дії державного виконавця задоволено. Визнано протиправними дії державного виконавця щодо закінчення без виконання виконавчого провадження №45340170 за виконавчим листом Шевченківського районного суду міста Києва від 04.11.2014 у справі №761/13085/14-ц. Постанову державного виконавця від 18.02.2015 про закінчення без виконання виконавчого провадження №45340170 за виконавчим листом від 04.11.2014 №761/13085/14-ц визнано протиправною та скасовано.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року у справі №761/13085/14-ц задоволено подання державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Бондаренка Олександра Сергійовича про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Видано дублікат виконавчого листа у справі №761/13085/14-ц та поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Дублікат виконавчого листа видано судом 22 березня 2018 року та надіслано до органу ДВС 26 березня 2018 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №3287 від 21.12.2019 затверджено ліквідаційний баланс та звіт про завершення процедури ліквідації ПАТ КБ «Актив-Банк». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №681 від 26.03.2020 в Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» відкликано повноваження ліквідатора; з моменту набрання чинності вказаним Рішенням ліквідація ПАТ «КБ «Актив-Банк» здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року у справі №761/13085/14-ц скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задоволено. Визнано протиправною з 27 червня 2016 року бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка О.С. щодо відновлення виконавчого провадження №45340170 та вчинення усіх необхідних та передбачених законом виконавчих та інших дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду в цивільній справі №761/13085/14-ц. Зобов`язано Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відновити виконавче провадження №45340170 та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії у виконавчому провадженні, спрямовані на примусове виконання рішення суду у справі №761/13085/14-ц.

Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка О.С. від 14 лютого 2020 року виконавче провадження №45340170 відновлено.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року у справі №761/13085/14-ц, залишеною без змін постанову Київського апеляційного суду від 12 травня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в інтересах ПАТ «КБ «Актив-Банк» на бездіяльність державного виконавця щодо незакінчення виконавчого провадження №45340170 без виконання на підставі пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2021 року у справі №761/13085/14-ц скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задоволено. Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка Олександра Сергійовича щодо вчинення усіх необхідних та передбачених законом виконавчих та інших дій у виконавчому провадженні №45340170, спрямованих на примусове виконання рішення суду в цивільній справі №761/13085/14-ц.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року у справі №761/13085/14-ц скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задоволено частково. Зобов`язано державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка О.С. вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії у виконавчому провадженні №45340170 з примусового виконання виконавчого листа №761/13085/14-ц.

Станом на час подання заяви та розгляду справи виконавче провадження №45340170 перебуває на виконанні в Подільському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у віданні державного виконавця Бондаренка Олександра Сергійовича.

Станом на час подання заяви та розгляду справи остаточне рішення суду в цивільній справі №761/13085/14-ц залишається невиконаним.

Вирішуючи цю справу за заявою про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції керувався нормами прямої дії та найвищої юридичної сили Конституції України. Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі; однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В підпункті 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення №2-рп(ІІ)/2019 від 15 травня 2019 року Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні частиною другою статті 129-1 Конституції України; порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою свого позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність; позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Згідно з частинами першою, четвертою, шостою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права; суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права; якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Судом першої інстанції використано численну практику Європейського суду з прав людини.

Встановлено, що на час ухвалення рішення суду у справі №761/13085/14-ц та набрання ним законної сили ПАТ КБ «Актив-Банк» не перебувало у стані ліквідації.

В подальшому, у зв`язку з відкликанням банківської ліцензії та початком ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк», в силу частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 24 грудня 2014 року перейшло під повне та виняткове управління уповноважених осіб, призначених Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до закону.

Суд першої інстанції дійшов висновків, що під час тривалого виконавчого провадження №45340170 остаточне рішення суду у справі №761/13085/14-ц не виконувалось уповноваженими особами Фонду гарантування вкладів. Отже, виконання остаточного рішення суду було унеможливлене саме діями (бездіяльністю) уповноважених осіб Фонду, які протягом тривалого часу (більше восьми років) перешкоджали виконанню цього рішення. Таким чином, хоча формально зобов`язаною особою за рішенням суду є неплатоспроможний банк, реальне виконання цього рішення залежить виключно від суб`єкта, якому законом делеговано дієздатність банку-боржника, а саме від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора банку-боржника.

Після затвердження ліквідаційного балансу та звіту про завершення процедури ліквідації 21 грудня 2019 року, відкликання повноважень ліквідатора в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26 березня 2020 року, - повне та виняткове управління ПАТ КБ «Актив-Банк» здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що дієздатність ПАТ «КБ «Актив-Банк» в частині обов`язку виконання остаточного рішення суду перейшла до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як безпосереднього ліквідатора банку, та як суб`єкта, який несе відповідальність за дії та бездіяльність уповноважених осіб Фонду під час дії тимчасової адміністрації та ліквідаційної процедури в цьому банку та, відповідно, під час тривалого невиконання остаточного рішення суду у справі №761/13085/14-ц.

При вирішенні цієї справи суд враховує також правовий висновок Верховного Суду, викладений в постановах від 28 травня 2019 року у справі №905/2458/16, від 28 травня 2019 року у справі №910/11965/16, а саме: принцип обов`язковості судового рішення та обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин справи, враховувати, чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі і судом) виконанню остаточного судового рішення, чи навпаки, перешкоджає такому виконанню; оцінка обставин справи, доводів учасників справи та висновки, зроблені на підставі такої оцінки, не можуть бути на користь обставин, які спрямовані на перешкоджання виконанню остаточного судового рішення.

Суд першої інстанції також врахував заперечення представника Фонду, про те, що Фонд не є правонаступником неплатоспроможного банку, однак при цьому визначив, що правонаступником вибувшого у зв`язку з ліквідацією боржника ПАТ «КБ «Актив-Банк» слід визначити не Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, а ПАТ «КБ «Актив-Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як зазначено в прохальній частині заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявні правові підстави для заміни сторони боржника у виконавчому провадженні №45340170 з: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив-Банк» на: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив-Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що обов`язковість виконання рішення є однією із засад виконання виконавчого провадження.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

У рішенні у справі «Янголенко проти України» від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

Отже, оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ч. 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

За змістом даної норми права суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою, відноситься до переліку осіб, визначених частиною другою статті 442 ЦПК України, та, що до заяви додані документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.

У зв`язку із заміною боржника або стягувача відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, з огляду на що припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним боржником або стягувачем проводиться відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження» та норм ЦПК України за заявою заінтересованої особи зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього боржника або стягувача всі права та обов`язки у зобов`язанні, у тому числі, й право бути стороною виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні розуміють заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участі у виконавчому провадженні.

Згідно із частиною сьомою статті 104 ЦК України особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про банки і банківську діяльність» цей Закон регулює відносини, що виникають під час заснування, реєстрації, діяльності, реорганізації та ліквідації банків.

Як зазначено у частині першій статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини.

Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини першої статті 3 вказаного Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку становить основну функцію Фонду, який, на підставі статті 6 вказаного Закону, у межах своїх функцій та повноважень здійснює заходи щодо проведення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку, у тому числі, шляхом виконання плану врегулювання, здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

На підставі статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Особливості ліквідації банків встановлюються Законом України «Про банки і банківську діяльність» (згідно з частиною четвертою статті 110 ЦК України).

Відповідно до частини сьомої статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У частині четвертій статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що у день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повноваження Фонду як ліквідатора щодо такого банку припиняються і Фонд надсилає Національному банку України звіт про завершення ліквідації банку.

Аналіз зазначених законодавчих норм свідчить про те, що Законом України «Про банки і банківську діяльність» не передбачено правонаступництво банку у разі його ліквідації.

Відповідно норми спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містять положень щодо визнання Фонду правонаступником банківської установи, у тому числі, у зв`язку з проведенням ліквідації останньої.

Отже, незалежно від того, чи проведена ліквідація банку чи ні, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є правонаступником банку у відповідності до положень чинного законодавства, оскільки здійснював лише владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Близькі за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 333/4351/18, від 24.09.2020 у справі № 334/8020/18, від 20.10.2020 у справі № 334/401/14 та в ухвалі Верховного Суду від 15.06.2020 у справі № 334/1913/16-ц.

З огляду на вказані обставини, відсутні підстави для правонаступництва, заява про заміну сторони виконавчого провадження задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» в особі представника ліквідатора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Дениса Кузьміка на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року - скасувати.

У задоволенні заяви відмовити.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: