ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за невиконаними договірними зобов`язаннями, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 04 жовтня 2011 року між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу №4/10 (376), відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_3 зобов`язалась здійснити поставку товару «Кухня», а ОСОБА_2 - прийняти та оплатити товар у кількості та в цінах, що зазначені у специфікації №4/10 (376), що являється невід`ємною частиною зазначеного договору. Сума договору становила 114 650,00 грн.

Крім того, згідно договору від 09 липня 2014 року №09/07/14, ФОП ОСОБА_3 зобов`язалась доставити, а ОСОБА_2 прийняти та оплатити товар «двері». Також між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також було укладено два договори, за якими ОСОБА_3 зобов`язалась, із залученням ОСОБА_1 , здійснити ремонтні роботи «ресторану» та виготовити для таких робіт необхідні матеріали (зокрема дерев`яні вироби).

Зазначає, що свої зобов`язання на виконання умов договору виконала та сплатила кошти за товар згідно товарних чеків.

Вказує, що в порушення умов договорів, ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконано.

Враховуючи викладене, з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог, просила суд стягнути з ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно грошові кошти, сплачені на виконання умов Договорів купівлі - продажу в розмірі 581 128,00 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто солідарно з ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти, сплачені на виконання умов Договорів купівлі-продажу від 04 жовтня 2011 року №4/10 (376), від 28 травня 2014 року №28/05/14, від 02 червня 2014 року №02/06/14, від 09 липня 2014 року №09/07/14 в загальному розмірі 581 128, 00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для солідарного стягнення з відповідачів грошових коштів у розмірі 581 128,00 грн., оскільки з боку останніх наявне істотне порушення умов договору, щодо невиконання своїх зобов`язань, що обумовлені договорами в передбачені строки та не повернули грошові кошти, що були внесені ОСОБА_2 .

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при вирішенні справи не взято до уваги, що ОСОБА_1 не укладав договорів з ОСОБА_2 , не отримував від неї грошових коштів, а тому не мав жодних зобов`язань перед останньою. Зазначає, що ОСОБА_1 не є стороною у даній справі. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази щодо укладання двох договорів, за якими ОСОБА_3 зобов`язалась, із залученням ОСОБА_1 здійснити ремонтні роботи «ресторану» та виготовити для таких робіт необхідні матеріали (зокрема дерев`яні вироби).

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2011 року між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу №4/10 (376), відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_3 зобов`язалась здійснити поставку товару «Кухня», а ОСОБА_2 прийняти та оплатити товар у кількості та в цінах, що зазначені у специфікації №4/10 (376), що являється невід`ємною частиною даного договору. Сума вищезазначеного Договору складає 114 650, 00 грн.

Встановлено, що позивачем було виконано свої зобов`язання, на виконання умов договору була здійснена оплата товару згідно товарних чеків: - № 30/04/2014 р. на суму 30 000, 00 грн. «предоплата за двери»; - № 22/10-11 р. на суму 40 000, 00 грн. «доплата за кухню по договору»; - від 04.02.2011 року на суму 2735, 00 грн. «металлические двери с замками»; - від 28.10.2014 року на суму 20 000, 00 грн. «оплата за диван кожаный 2800 мм, оплата за кухню (классика) с резьбой»; - №30/09/14 на суму 18 000, 00 грн. «оплата столешницы кварцевой»; - від 04.12.2014 року на суму 16000, 00 грн. «предоплата за каркасы диван угол. 3200/800, ровный 2000 мм»; - №29/04/2014 на суму 1000, 00 дол. США «доплата по кухне по договору №4/10(376)»; - №18/04-14 на суму 1500, 00 дол. США «доплата по кухне по договору №4/10(376)»; - №29/04/2014 р. на суму 800, 00 дол. США + 400, 00 грн. «доплата за каркас резной диван «Ракель».

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2015 року було стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти, сплачені на виконання умов договору купівлі-продажу товару «кухня» від 04 жовтня 2011 року №4/10 (376) в розмірі 68 644, 00 грн., грошові кошти, сплачені на виконання умов Договору купівлі-продажу товару «двері дерев`яні» в розмірі 30 000, 00 грн.

Однак, вказаним рішенням було стягнуто не всю суму, яка була сплачена виконавцю за умовами Договору від 04 жовтня 2011 року, оскільки під час виконання даного договору Покупець уточнювала свої вимоги до замовлення, у зв`язку із чим сума договору була збільшена на 214 000, 00 грн.

Встановлено, що позивача в усному порядку було повідомлено ФОП ОСОБА_3 щодо змін умов договору №4/10 (376), в частині виконання зобов`язань за таким договором не лише «продавцем» ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які вже виконали частину робіт за замовленням.

Відповідно до п.п. 2.1 Договору, поставка товару повинна бути здійснена автомобільним транспортом протягом 30 днів з моменту отримання Продавцем частини суми договору, однак у п. 2.4 Договору міститься уточнення, що товар повинен бути поставлений на адресу Покупця до кінця 2014 року. У п. 3 Договору зазначено порядок розрахунків за товар, при цьому п.п. «в» п. 3 Договору передбачено складання акту прийому-передачі між Покупцем та Продавцем після доставки товару та її встановлення.

Відповідачами не надано суду докази того, що товар було доставлено на адресу Покупця ( ОСОБА_2 ), що зазначена у п.2.4 Договору від 04 жовтня 2011 року.

Судом встановлено істотне порушення умов договору щодо невиконання відповідачами своїх зобов`язань за договірними відносинами із позивачем.

Також судом встановлено, що згідно договору від 09 липня 2014 року №09/07/14, ФОП ОСОБА_3 зобов`язалась доставити, а ОСОБА_2 прийняти та оплатити товар «двері». Відповідно до умов вказаного договору, поставка товару повинна бути здійснена автомобільним транспортом протягом 30 днів з моменту отримання Продавцем частини суми договору. Остаточний розрахунок, а саме доплата в розмірі 10% від вартості наданих робіт (послуг) (відповідно до п.п. «в» п. 3.2. Договору) мав бути здійснений після складання акту прийому-передачі товару.

Як вбачається з копії товарного чеку №9/07/14 року від 09 липня 2014 року на суму 58 000, 00 грн., позивачем були виконані умови вищевказаного Договору.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено два договори: договір від 28 травня 2014 року та договір від 02 червня 2014 року, відповідно до умов яких ОСОБА_3 зобов`язалась із залученням інших осіб - ОСОБА_1 , здійснити ремонтні роботи «ресторану» та виготовити для таких робіт необхідні матеріали (зокрема дерев`яні вироби).

Відповідно до договору від 28 травня 2014 року сторони домовились на сума 267 600, 00 грн. за «виготовлення та доработку матеріалів по ремонту ресторану».

Позивачем були виконані умови зазначеного договору, та внесена сума у розмірі 267 528, 00 грн., що й вбачається із товарних чеків: - №б/н від 28.05.2014 на суму 15500, 00 грн. «брус на стены, рейки на батареи, короб для лифта, обшивка санузла»; - №б/н від 06.06.2014 року на суму 40 000, 00 грн. «предоплата за материалы по ресторану»; - №б/н від 17.06.2014 року на суму 37000, 00 грн. «предоплата за ресторан»; - №б/н від 14.10.2014 року на суму 18500, 00 грн. «предоплата на нишу (материал) в ресторан»; - №6/06 від 06.06.2014 року на суму 50000, 00 грн. «передоплата на материалы по договору №28/05.14»; - №28/05 від 28.05.2014 року на суму 50000, 00 грн. «предоплата на материалы по договору №28/05.14»; - №18/07/14 від 18.07.2014 року на суму 20 528, 00 грн. «предоплата на материалы для бруса, рейки, короб для лифта, санузла»;- №17/06/14 від 17.06.2014 року на суму 36 000, 00 грн. «предоплата на материалы по договору №28/05.14».

Відповідно до договору від 02 червня 2014 року позивач сплатила кошти на загальну суму 41 600, 00 грн., що й вбачається із товарних чеків: - №б/н від 10.09.2014 року на суму 7000, 00 грн., «доплата за работу по стенам»; - №б/н від 13.09.2014 року на суму 11600, 00 грн. «оплата доделок по ресторану»; - №б/н від 11.09.2014 року на суму 500, 00 грн. «доплата за покраску низов»;- №б/н від 30.05.2014 року на суму 22500, 00 грн. «предоплата по договору №2/06/14».

Відповідно до розписок, копії яких містяться в матеріалах справи, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 частково були передані кошти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (оплачені ОСОБА_2 за виготовлення товару, надання робіт), а саме: - розписка ОСОБА_4 від 18.04.2014 року про отримання від ОСОБА_3 1000, 00 дол. США в рахунок оплати за товар; - договір замовлення від 16.05.2014 року, фактично розписка про передачу коштів ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рахунок доплати за товар по договору №4/10(376) в розмірі 4000, 00 дол. США; - договір замовлення від 04.10.2014 року, фактично розписка про передачу коштів ФОП ОСОБА_3 - ФОП ОСОБА_4 в рахунок оплати товару в загальному розмірі 67451, 00 грн.; - розписка від 20.10.2014 року про отримання від ОСОБА_2 - ФОП ОСОБА_4 в рахунок матеріалів на виготовлення товару (по ресторану) на суму 33400, 00 грн.; - розписка від 27.12.2014 року ФОП ОСОБА_4 про зобов*язання виконати замовлення про виготовлення товару за договором №04/10/376; - розписка від 27.12.2014 року ФОП ОСОБА_3 про відмову вносити доплату за виготовлення товару за договором №04/10/376; - розписка від 27.12.2014 року ОСОБА_4 про отримання від ОСОБА_3 суми грошових коштів у загальному розмірі 60 960, 00 грн.

Встановивши, що ОСОБА_2 виконала свої зобов`язання в повному обсязі, а ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не надали доказів виконання своїх зобов`язань за договірними відносинами із позивачем та на день розгляду справи умови договорів відповідачами не виконані, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повній мірі, виходячи з наступного.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої й апеляційної інстанцій).

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, у яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Частинами 1 та 2 статті 528 ЦК України визначено, що виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. У разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам.

Предметом спору у цій справі є стягнення грошових коштів за невиконаними договорами від 28 травня 2014 року, від 02 червня 2014 року, від 09 липня 2014 року №09/07/14 та від 04 жовтня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами за вказаними договорами є ФОП ОСОБА_3 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець). ОСОБА_1 за вказаними договорами жодних зобов`язань не приймав, стороною договору не виступав, отже не може відповідати за зобов`язаннями, які на себе не брав.

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, належним чином дослідивши зміст укладених договорів купівлі-продажу від 28 травня 2014 року №28/05/14, від 02 червня 2014 року №02/06/14, від 09 липня 2014 року №09/07/14, від 04 жовтня 2014 року №4/10 (376), колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів та судових витрат, оскільки ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у даній справі.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2017 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів та судових витрат скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова