Провадження № 22-ц/802/1156/23 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою заявниці ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_3 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Стягувач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 23 жовтня 2023 року у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» подала заяву про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з тим, що така заява сформована у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», однак доказів направлення на адресу боржника копії заяви про видачу судового наказу з додатками заявником не додано. Визначено, що заявнику необхідно подати до суду підтвердження про направлення копії заяви разом з додатками боржнику в справі. Надано заявнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали на усунення вищевказаних недоліків. Роз`яснено, що у разі невиконання вимог суду заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Стягувач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 07 листопада 2023 року подала апеляційну скаргу на вищевказане судове рішення. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що зазначена ухвала суду є наслідком формального розгляду матеріалів заяви. Положення ЦПК України не передбачають обов`язок заявника, у тому числі у випадку подання заяви в електронній формі, надавати суду докази на підтвердження направлення копії заяви з додатками боржнику. Посилання судом першої інстанції на положення статей 175, 177, 185 ЦПК України є безпідставними, оскільки такі норми врегульовують позовне провадження у цивільному судочинстві, а не наказне. Доводи щодо технічних аспектів функціонування підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» не може бути покладений в основу обґрунтування недоліків поданої заяви про видачу судового наказу. Застосування аналогії положення ЦПК України щодо повернення позовної заяви є безпідставним та недоцільним. Висновок про наявність недоліків поданої заяви та неусунення їх заявником є помилковим. Положення статті 165 ЦПК України не містять підстави відмови у видачі судового наказу, яку застосовано судом. Просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2023 року у цій справі та направити справу для продовження розгляду до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Повертаючи заяву про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не виконав вимог ухвали суду про залишення заяви без руху. Зокрема, заявнику необхідно було надати суду докази надсилання заяви про видачу судового наказу іншим учасникам справи. Однак, у встановлений судом десятиденний строк недоліки заяви стягувач не усунула.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Звернення стягувача ОСОБА_1 до суду із заявою про видачу судового наказу здійснено 23 жовтня 2023 року в електронній формі за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд».

Зі змісту статей 160, 161 ЦПК України вбачається, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Отже, виходячи з аналізу ст. 163 ЦПК України, закон не вимагає від заявника надавати до заяви про видачу судового наказу підтвердження надсилання такої заяви з додатками боржнику.

Крім того, відповідно до положень ч. ч. 1- 2 ст. 169 ЦПК України, після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Ненадання стягувачем доказів надсилання заяви боржнику не свідчить про те, що заявник не дотримався вимог ст. 163 ЦПК України, якою визначено вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу. Статті 163, 169 ЦПК України не покладають на стягувача обов`язок надання копії заяви з додатками.

Відтак, подана стягувачем заява про видачу судового наказу відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України.

За вказаних вище обставин, процесуальне рішення про повернення заяви є передчасним та помилковим, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, через порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про повернення заяви про видачу судового наказу. ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2023 року у цій справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді