ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/821/1785/23Головуючий по 1 інстанції
Справа № 699/604/20 Категорія: 301040200 Літвінова Г.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Новіков О.М.,

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

відповідач ОСОБА_3 ;

третя особа Корсунь-Шевченківська міська рада Черкаської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Корсунь-Шевченківська міська рада Черкаської області про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та встановлення сервітуту,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та встановлення сервітуту.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що вони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.08.1998 є власниками 46/100 частини (в рівних частинах, по 23/100 кожна) житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Корсунь - Шевченківської міської ради від 27.10.1998 № 161 земельна ділянка площею 0,05 га, на якій розташована їхня частина будинку та прилегла територія, надана ОСОБА_1 у власність для будівництва і обслуговування зазначеного домоволодіння та господарчих будівель. Державний акт не видавався.

Інша частина домоволодіння (54/100) належить на праві приватної власності відповідачці ОСОБА_3 . Земельна ділянка площею 0,1000 га, на якій розташований весь будинок та частина прилеглої території, надана ОСОБА_3 у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на підставі державного акта від 14.03.2006.

Під час приватизації земельної ділянки відповідачем територія обох домоволодінь була поділена таким чином, що межа між ділянками проходила по стіні будинку, при цьому частина стіни та одне вікно позивачів опинилися на території відповідача. Відповідачка по межі між домоволодіннями звела паркан з металопрофілю висотою 2,30 м, який повністю відгородив від позивачів належну відповідачці частину будинку, однак одночасно від позивачів була відгороджена і частина належних їм стіни і вікно.

Таке розмежування призвело до того, що на даний час позивачі не мають можливості вільно розпоряджатися своїм майном. Для доступу до однієї зі стін, належної позивачам, частину будинку необхідно фактично проходити по земельній ділянці, яка належить відповідачці. Стан стіни будинку є незадовільним, потребує здійснення ремонтних робіт та поточного обслуговування, а тому позивачі мають намір провести ремонтні роботи.

Крім того в позові вказано, що позивачі не можуть обслуговувати труби, якими здійснюється газопостачання в їхню частину будинку (не можуть їх пофарбувати).

З метою врегулювання даного конфлікту позивачі 22.05.2020 направляли відповідачці (на адресу реєстрації та на адресу фактичного проживання) пропозицію про встановлення земельного сервітуту для обслуговування житлової будівлі. Однак відповідач проігнорувала пропозицію позивачів, у зв`язку з чим домовленість про встановлення сервітуту в добровільному порядку досягнута не була.

З огляду на викладене позивачі звернулися до суду з даним позовом, у якому просили усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 46/100 часткою будинку по АДРЕСА_1 шляхом встановлення безстрокового безоплатного сервітуту на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки ОСОБА_3 , який дає право проходу та право встановлення будівельних риштувань з метою ремонту будівель та споруд за варіантом висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи.

Рішенням Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області від 01.09.2023 позов задоволено частково.

Встановлено безстроковий безоплатний сервітут щодо частини належної ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0023 з наступними характеристиками:

адреса земельної ділянки: АДРЕСА_1 ;

площа частини земельної ділянки, щодо якої встановлюється сервітут (об`єкт сервітуту): 0,0018 га (18 кв.м.);

координати зовнішніх кутів частини земельної ділянки, на яку встановлюється земельний сервітут, в системі координат СК-63:

№XYДовжинаКутВнутрішній
15 467 861,3344 210 507,52210,695225°26'49"093°28'40"
25 467 853,8314 210 499,9013,000315°36'28"089°50'22"
35 467 855,9754 210 497,8021,500045°37'17"089°59'11"
45 467 857,0244 210 498,8741,500135°37'17"090°00'00"
55 467 855,9524 210 499,9239,282045°23'18"270°13'58"
65 467 862,4714 210 506,5311,508138°55'29"086°27'49"
27,485 720°00'00"

Мета сервітуту: право проходу та право встановлення будівельних риштувань з метою ремонту та обслуговування належних ОСОБА_1 , ОСОБА_2 46/100 частин житлового будинку (квартири АДРЕСА_2 .

Здійснено розподіл судових витрат.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав, що відсутня необхідність у наданні позивачам сервітуту, який би надавав можливість останнім здійснювати обслуговування (фарбування) труби газопостачання, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка не здійснює (чи неналежно здійснює) таке обслуговування. Крім того, за запропонованим у висновку експерта варіантом, надання цього сервітуту вимагатиме додаткового облаштування калітки та надаватиме доступ позивачам до тієї частини території домоволодіння відповідачки, де відсутнє майно позивачів. Установлення такого сервітуту не тільки не сприятиме налагодженню між сторонами добросусідських стосунків, а навпаки може посилювати конфліктні ситуації між ними.

З огляду на викладене, враховуючи також відсутність відповідної позовної вимоги, суд не вбачав підстав для встановлення сервітуту для обслуговування інженерної комунікації (труби газопостачання) за запропонованим експертом варіантом (ділянка № НОМЕР_1 площею 14 кв.м.).

Разом з тим, позивачами було доведено, що без встановлення сервітуту щодо користування належною ОСОБА_3 частиною земельної ділянки вони не можуть здійснювати ремонтні та обслуговуючі роботи щодо утримання в задовільному стані зовнішньої стіни належної їм частини будинку другого поверху, яка розташована над належним відповідачці першим поверхом частини спільного домоволодіння.

Враховуючи, що позивачі не здійснювали самовільну реконструкцію та будівництво, а також не змінювали конфігурацію належної їм частини спільного домоволодіння, беручи до уваги, що доступ до належної позивачам частини зовнішньої стіни та вікна в інший спосіб без встановлення сервітуту забезпечити не є можливим, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині встановлення сервітуту, який полягає у наданні позивачам права проходу та права встановлення будівельних риштувань з метою ремонту та обслуговування належних ОСОБА_1 , ОСОБА_2 46/100 частин житлового будинку (квартири АДРЕСА_2 (зазначена експертом у висновку ділянка № 1 площею 18 кв.м).

Беручи до уваги, що житловий будинок потребує постійного догляду та утримання його в належному стані, такий сервітут має бути встановлений безстроково. Крім того, враховуючи, що право власності на належну позивачам частину домоволодіння останні отримали у законний спосіб, самочинного будівництва та капітальних реконструкцій не здійснювали, інших протизаконних дій під час користування спірним домоволодінням не вчиняли, суд не вбачав підстав для встановлення оплати за сервітут.

Позивачі ставлять вимогу про усунення перешкод у користуванні своїм майном, однак сам по собі недопуск відповідачкою інших осіб на територію належної їй на праві приватної власності земельної ділянки не може вважатися перешкодою, допоки позивачі не отримають відповідне право на користування майном відповідачки (сервітут). З огляду на викладене відсутні підстави для усунення перешкод.

Не погоджуючись з рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01.09.2023 в частині задоволення позовних вимог, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що у рішенні суд повинен зазначити, в якій саме частині належного відповідачу майна встановлено сервітут і в якому розмірі, чітко визначити обсяг прав особи, що звертається з питанням обмеженого користування чужим майном, проте оскаржуване рішення вказаної інформації не містить.

Встановлений рішенням безоплатний та безстроковий сервітут, у тому числі, і на доріжку, обмежену поручнями, яка є власністю скаржниці, та веде до єдиного входу у її частину будинку, для складування будматеріалів та встановлення риштування, завдасть всім членам сім`ї відповідачки значних незручностей. Крім того, повністю буде перекритий вхід до сховища на час воєнного стану в Україні.

Скаржниця також зазначає, що якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), то у суду немає підстав для задоволення відповідних вимог у зв`язку з відсутністю у позивача права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду. Натомість, позивачі не зверталися до відповідачки з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту на конкретно визначених умовах, що свідчить про відсутність у позивачки права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду.

Крім того, скаржниця вказує, що закон вимагає від позивачки виготовлення проекту технічної документації, зокрема, кадастрового плану земельної ділянки для встановлення такого земельного сервітуту. Проте, позивачами відповідної земельно-технічної документації до суду надано не було.

В апеляційній скарзі вказано, що матеріалами справи не обґрунтовано розмір земельного сервітуту, який просять встановити позивачі на земельній ділянці відповідачки, як і те, чому він має бути безоплатним та безстроковим, а також те, що саме встановлення земельного сервітуту стосовно визначеної позивачкою частини земельної ділянки відповідачки є єдиним варіантом вирішення питання доступу до житлового будинку позивачки і цей варіант є найменш обтяжливим для відповідачки, як власниці земельної ділянки.

Скаржниця також звертає увагу, що суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, неправильно здійснив розподіл судових витрат.

30 листопада 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій позивачі просять апеляційну скаргу залишити без задоволення. При цьому, у відзиві зазначено, що апеляційна скарга не містить жодних спростувань відповідача висновків експерта. Доводи скаржника про відсутність технічної документації у справі, зокрема, кадастрового плану земельної ділянки, є безпідставними, оскільки обов`язок щодо технічного оформлення виникає у позивачів безпосередньо перед реєстрацією встановленого рішенням суду земельного сервітуту.

Заслухавши доповідача, учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність оскаржуваного рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.08.1998 та свідоцтв про шлюб (т. 1 а.с. 9-11) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками 46/100 частини (в рівних частинах, по 23/100 кожна) житлового будинку по АДРЕСА_1 . Ця частина будинку зазначається як квартира АДРЕСА_3 .

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.10.2011 ОСОБА_3 є власницею 54/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 14). Ця частина будинку відповідно до наявних у справі документів зазначається як квартира АДРЕСА_4 .

Вказане також підтверджується інформаційним листом КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 06.05.2020 № 183 (т. 1 а.с. 12).

За змістом архівного витягу з рішення виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 27.10.1998 № 161 «Про передачу земельних ділянок у власність» та Додатку 2 до нього ОСОБА_4 передано безоплатно у приватну власність та постійне користування земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель 0,05 га по АДРЕСА_1 , а 0,01 га залишено в користуванні як двір загального користування (т. 1 а.с. 13).

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ від 14.03.2006 № 525109, виданого на підставі рішення Корсунь-Шевченківської міської ради від 17.03.1998 № 46, ОСОБА_3 є власницею земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0023 площею 0,1000 га, яка розташована по АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 15-16).

З матеріалів технічної документації з видачі ОСОБА_3 вказаного вище державного акта (т. 1 а.с. 17-30) вбачається, що суміжні землекористувачі, у тому числі ОСОБА_5 , 17.11.2003 погодили розміри меж земельної ділянки відповідачки.

З матеріалів справи також вбачається, що стіна та вікно другого поверху належної позивачам частини домоволодіння (квартири АДРЕСА_3 ) фактично розташовані над одним із входів в частину першого поверху будинку, яка належить відповідачці (квартира АДРЕСА_4 ), тобто належна позивачам частина стіни другого поверху розташована над належним відповідачці першим поверхом частини будинку.

Позивачі не мають доступу до належної їм частини стіни другого поверху з території домоволодіння, яка перебуває в їхньому користуванні.

Позивачі частково виконали ремонтні роботи щодо належної їм частини стіни другого поверху, що вбачається з наявних у справі фотографій (а.с. 79 до ремонту, а.с. 84, 88, 107 після ремонту). Однак, повністю ремонт належної їм частини стіни будинку провести не вдалося, що стверджувалося позивачами в суді першої інстанції та визнавалося відповідачем. Сторони у судовому засіданні в суді першої інстанції також дійшли згоди, що не утепленою залишилося приблизно 70 см стіни другого поверху, яка належить позивачам.

Відповідачкою по спільній межі було зведено паркан з металопрофілю висотою 2,30 м (а.с. 89, 99, 103, 108).

Зведення такого паркану, за словами позивачів, позбавило останніх доступу до належних їм частини стіни другого поверху та вікна. З цього приводу позивачка ОСОБА_1 протягом 2019-2020 років неодноразово зверталася до Корсунь-Шевченківського міського голови з проханням скликати комісію та оцінити дотримання вимог містобудування за адресою місцезнаходження спільного будинку сторін. Проте міський голова рекомендував ОСОБА_1 , у разі недосягнення домовленостей з ОСОБА_3 щодо встановлення земельного сервітуту, звернутися до суду для вирішення вказаного питання (а.с. 38-45).

22.05.2020 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зверталися до ОСОБА_3 з письмовою пропозицією про встановлення земельного сервітуту для обслуговування будівлі, у якій пропонували відповідачці встановити безоплатний земельний сервітут на прохід шириною 1,5 м та довжиною 10 м до кінця належної позивачам будівлі з одного боку та прохід шириною 1,5 м та довжиною 10 м по довжині газових труб з іншого боку будівлі.

Указану пропозицію було направлено відповідачці ОСОБА_3 за адресами: АДРЕСА_1 (місце реєстрації) та АДРЕСА_6 (місце фактичного проживання), що підтверджується накладним про направлення рекомендованих поштових відправлень № № 905, 913 (а.с. 37).

Як вбачається з матеріалів справи позивачі впритул до збудованого відповідачкою паркану збудували навіс довжиною 9 м, шириною 3,5 м, висотою 3,5 м.

По справі проведено судову земельно-технічну експертизу, за результатами якої складено висновок експерта від 14.09.2023 № 1407/21-23.

Відповідно до висновку експерта Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 14.09.2023 № 1407/21-23, можливості влаштування проходу до належної ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частини будинку та інженерних споруд, які розташовані по АДРЕСА_7 без встановлення земельного сервітуту немає. При цьому експерт вказує на наявність технічної можливості встановлення земельного сервітуту на належну відповідачці ОСОБА_3 земельну ділянку для проходу та встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд і обслуговування частини житлового будинку, яка належить позивачам. У вказаному висновку експерт наводить графічні зображення та описові відомості щодо конфігурацій і розмірів частин земельної ділянки відповідачки, щодо яких пропонується встановити сервітут (а.с. 171-177).

Так, з висновку експерта встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :09:003:0023 розташовано житловий будинок, який вимагає доступу до зовнішньої стіни для її обслуговування з двох боків. Тобто, для обслуговування фасадної частини даного житлового будинку можливо використання існуючої калітки для входу, а з тильного боку для меншого обтяження власника земельної ділянки, на яку накладається обтяження у вигляді встановлення земельного сервітуту необхідно влаштувати калітку, яка даватиме змогу безперешкодного доступу до інженерної комунікації.

Експерт вказує, що з технічної точки зору необхідно забезпечити прохід шириною 1,5 м по подвір`ю гр. ОСОБА_3 на користь гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 , згідно з вимогами п.6.1.41 ДБН Б-2-.2:12-2019 для догляду за будинком і здійснення поточного ремонту. При такому варіанті не порушуються вимоги ДБН Б-2- .2:12-2019 забезпечується відстань, яка необхідна для проходу по земельній ділянці кадастровий номер :09:003:0023, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить відповідачу ОСОБА_3 .

Площа частин земельних ділянок, що необхідно виділити для проходу та встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд і обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка перебуває у власності ОСОБА_3 відповідно до плану встановлення земельного сервітуту складають: ділянка АДРЕСА_8 .

Таким чином, у своєму висновку експерт пропонував встановити сервітут щодо двох окремих ділянок, розташованих на належній відповідачці земельній ділянці, а саме ділянка № НОМЕР_2 площею 18 кв.м для обслуговування спірної частини стіни, а ділянка № НОМЕР_1 площею 14 кв.м для обслуговування газових труб.

Статтею 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно із положеннями статей 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (стаття 100 ЗК України).

Відповідно до положень статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно зі статтею 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Статтею 404 ЦК України та статтею 99 ЗК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів на підтвердження того, що нормальне використання своєї власності неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.

Встановивши, що сторонами в добровільному порядку не досягнуто домовленості щодо встановлення сервітуту, хоча обслуговування та ремонт позивачами належних їм 46/100 частин житлового будинку (квартири АДРЕСА_3 ) неможливе без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідачки, а також те, що потреби позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у забезпеченні проходу до власного майна не можуть бути задоволені у інший спосіб, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині.

Судом взято до уваги висновок експерта від 14.09.2023 № 1407/21-23, згідно з яким можливо встановити прохід на земельній ділянці № 1 (18 кв.м), у спосіб, що є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки відповідача ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції оцінив висновок експерта в сукупності з іншими доказами (статті 89, 110, ЦПК України).

Натомість сторона відповідача не надала достатніх та допустимих доказів на спростування даних цього висновку експерта, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Щодо посилань скаржниці на те, що рішення суду першої інстанції не містить інформації про те, в якій саме частині і в якому розмірі встановлено сервітут, обсяг прав особи, що звертається з питанням обмеженого користування чужим майном, колегія суддів зазначає таке.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду, з урахуванням висновку експерта, чітко визначено площу частини земельної ділянки, щодо якої встановлюється сервітут (0,0018 га (18 кв.м)), а також координати її зовнішніх кутів. Разом з тим, у рішенні зазначено мету сервітуту право проходу та право встановлення будівельних риштувань з метою ремонту та обслуговування належних позивачам частин житлового будинку.

Доводи скаржниці про те, що встановлений судовим рішенням земельний сервітут з правом встановлення будівельних риштувань, завдасть незручностей всім членам сім`ї ОСОБА_3 , оскільки встановлений на земельній ділянці, у тому числі на доріжку, яка веде до єдиного входу до частини будинку відповідачки, апеляційний суд вважає безпідставними, так як будівельні риштування реально розмістити з можливістю залишення вільного простору для проходу. Разом з тим, будівельні риштування це тимчасові конструкції, а враховуючи розмір стіни частини будинку, що належить позивачам, яка потребує ремонтних робіт (70 см), розміщення будівельного риштування не займе багато часу, не складе труднощів відповідачці та не вплине на використання останньою своєї земельної ділянки.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що на момент встановлення сервітуту точне визначення кількості випадків його використання в принципі неможливе, бо залежить від конкретних способів використання земельної ділянки в установлених законом межах, тобто земельна ділянка має використовуватися у спосіб, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Цих встановлених законом меж цілком достатньо для використання земельних ділянок з дотриманням принципів добросусідства.

Посилання скаржниці на відсутність врегулювання спору в досудовому порядку, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивачі зверталися до ОСОБА_3 з письмовою пропозицією про встановлення земельного сервітуту для обслуговування будівлі, однак відповіді на вказаний лист не отримали, зворотнього матеріали справи не містять та відповідачем не доведено.

Доводи скаржниці про відсутність технічної документації на земельну ділянку та державної реєстрації земельного сервітуту колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки лише після набрання судовим рішення, яким встановлюється земельний сервітут, законної сили, у позивачів виникає обов`язок належного технічного оформлення та реєстрації.

Щодо правомірності розподілу в оскаржуваному рішенні судових витрат, понесених при розгляді справи в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що судом такий розподіл здійснено правомірно та погоджується з висновком, зазначеним в рішенні щодо того, що предметом спору у даній справі є встановлення сервітуту відповідно до запропонованого експертом варіанту, і така вимога судом задоволена. Відтак, пропорція при стягненні судових витрат у даному випадку застосуванню не підлягає.

Таким чином, беручи до уваги викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування скаржником не доведено та колегія суддів не вбачає.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та встановлення сервітуту, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає касаційному оскарженню в порядку і строках, визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2023 року.

Судді Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

О.М. Новіков