Справа № 288/1542/23
Провадження № 2/288/300/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку в порядку спадкування за законом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 .

Спадкоємцями за законом після смерті матері, в рівних частках, є позивач та його сестра ОСОБА_4 , яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_5 ».

Після смерті матері відкрилась спадщина до складу якої входить, зокрема, житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Так як за життя мати позивача право власності на даний будинок не оформила, а на час її смерті його сестра ОСОБА_4 була неповнолітньою, її батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому в її інтересах прокурор Попільнянського району подав до суду позов про визнання за нею права власності на 1/2 частку вказаного будинку.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 15.07.2014 року було визнано за сестрою позивача ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили 25.07.2014 року.

Вказаним рішенням суду було встановлено, що спірний житловий будинок належав матері позивача ОСОБА_3 .

Позивач прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 . За його заявою нотаріусом було заведено спадкову справу, дані обставини підтверджуються вказаним вище рішенням суду і постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.06.2023 року.

В зв`язку з тим, що за життя матір`ю не було оформлено право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори в Житомирській області відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину будинку.

На житловий будинок виготовлено технічний паспорт, тобто проведена технічна інвентаризація. Будинок не є самовільно забудованим.

Позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву в якій просить вказану справу слухати без її участі, позовні вимоги визнає.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 2 /а.с. 6/.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 22 серпня 2017 року Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 06 серпня 2017 року зареєстрували шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 », актовий запис № 3 /а.с. 7/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 21 лютого 2012 року Виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 6 /а.с. 8/.

Як вбачається з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , виданого 08 січня 1997 року Жовтневою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_8 08 січня 1997 року одружилась з ОСОБА_6 , прізвище дружини після одруження « ОСОБА_9 », запис за № 2 /а.с. 9/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 20 лютого 1982 року Жеревецькою сільською радою Лугинського району Житомирської області, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказано ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , запис за № 10 /а.с. 10/.

Згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений 04 червня 2014 року КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, замовниками технічної інвентаризації на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Інвентаризаційна вартість 155188 гривень /а.с. 11-13/.

Як вбачається з рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 15 липня 2014 року, визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 77594 гривні /а.с. 14-15/.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 09 серпня 2014 року Реєстраційною служби Попільнянського РУЮ Житомирської області, актуальна інформація про державну реєстрацію права власності, власником 1/2 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вказана ОСОБА_4 . Вид спільної власності: спільна часткова /а.с. 16/.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 09 червня 2023 року Попільнянською державною нотаріальною конторою, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про спадкову справу, спадкодавець ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 18/.

Як вбачається з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 червня 2023 року, виданої Попільнянською державною нотаріальною конторою в Житомирській області за № 68/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері заявника ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації на заявлене майно /а.с. 19/.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Оскільки на нерухоме майно, не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку.

Відповідно до пункту 4.15. частини 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, відповідно до статті 1218 Цивільного Кодексу України.

Частиною першою статті 182 Цивільного Кодексу України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно зі статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації.

У відповідності із статею 328 Цивільного Кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з частин 1, 2 статті 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Згідно приписів частини першої статті 1297 Цивільного Кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до статті 316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем, як спадкоємцем за законом, права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .

За змістом пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_6 , виданого 05 вересня 1995 року, ОСОБА_1 має 2 категорію постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи /а.с. 17/.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»; Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; статтями 182, 328, 334, 386, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1258, 1261, 1267, 1268-1270, 1297 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 189-200, 211, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник