Номер провадження: 22-ц/813/1722/23
Справа № 752/7784/19
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.,

за участю секретаря - Виходець А.В.,

переглянувши справу №752/7784/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 , за участю органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, органу опіки та піклування Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про участь у виховання онуки за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 липня 2021 року у складі судді Бузовського В.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 15 квітня 2019 року до Голосіївського районного суду міста Києва з вищеназваним позовом, вказала, що по лінії батька є бабою для малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 разом не проживають, онука проживає з матір`ю ОСОБА_2 , яка перешкоджає побаченням з онукою та участі у вихованні онуки. Посилаючись на право баби на спілкування зі своєю онукою та на участь у її вихованні в інтересах онуки, позивач ОСОБА_1 просила:

визначити їй спосіб участі у особистому вихованні онуки ОСОБА_5 , а саме: особисті зустрічі (побачення) кожної другої та четвертої середи місяця з 16:00 години до 18:00 години та кожної першої та третьої неділі місяця з 16:00 години до 19:00 години поблизу місця проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності або без присутності ОСОБА_2 та/або інших членів сім`ї дитини (за бажанням) до досягнення дитиною десятирічного віку;

визначити наступний порядок виконання рішення суду, а саме зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити побачення ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_5 кожної другої та четвертої середи місяця з 16:00 години до 18:00 години та кожної першої та третьої неділі місяця з 16:00 години до 19:00 години поблизу місця проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 , до досягнення дитиною десятирічного віку (т.1 а.с.2-11).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі (т.1 а.с.22-23).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2019 року про відкриття провадження у справі (т.1 а.с.46-47).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, зазначивши у відзиві, що шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано судовим рішенням від 17 травня 2018 року. За час шлюбу з сином позивача усі зустрічі бабусі із малолітньою ОСОБА_5 відбувалися приблизно раз на 4 місяці коли ОСОБА_1 приходила відвідати виключно свого сина ОСОБА_3 . Позивачу ніколи не перешкоджала бачитись з дитиною, водночас, позивач ніколи не цікавилась життям та здоров`ям онуки. На даний час позивач в силу віку та стану здоров`я самостійно не може в повній мірі приділяти увагу онуці. Дитина не має стійкої прихильності до баби, тому не може тривалий час знаходитися з позивачем, проведення зустрічей без присутності матері вплине негативно на психоемоційний стан дитини. Крім того, позивач не обґрунтувала обраний нею спосіб участі у вихованні дитини, не враховано вік дитини, особливості її розвитку, навчання та виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, стан здоров`я, час відпусток та роботи відповідача тощо. Звернення ОСОБА_1 до суду є передчасним (т.1 а.с.53-57).

21 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 змінила позовні вимоги та просила:

визначити їй спосіб участі у особистому вихованні онуки ОСОБА_5 , а саме: особисті зустрічі (побачення) кожної другої та четвертої середи місяця з 16:00 години до 18:00 години та кожної першої та третьої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання дитини в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності матері ОСОБА_2 та/або інших членів сім`ї дитини зі сторони матері дитини до досягнення дитиною десятирічного віку;

визначити наступний порядок виконання рішення суду, а саме зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити побачення ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_5 кожної другої та четвертої середи місяця з 16:00 години до 18:00 години та кожної першої та третьої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання дитини в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля за адресою: АДРЕСА_1 , до досягнення дитиною десятирічного віку (т.1 а.с.83-85).

Третя особа ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 (т.1 а.с.100-102).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року справу №752/7784/19 передано за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси (т.1 а.с.117-118).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2020 року справу №752/7784/19 прийнято до провадження (т.1 а.с.124).

21 липня 2020 року позивач ОСОБА_8 змінила позовні вимоги та просила:

визначити їй спосіб участі у особистому вихованні онуки ОСОБА_5 , а саме: особисті зустрічі (побачення) кожної другої та четвертої середи місяця з 16:00 години до 18:00 години та кожної першої та третьої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля без присутності матері ОСОБА_2 та/або інших членів сім`ї дитини зі сторони матері дитини до досягнення дитиною десятирічного віку;

визначити наступний порядок виконання рішення суду, а саме зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити побачення ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_5 кожної другої та четвертої середи місяця з 16:00 години до 18:00 години та кожної першої та третьої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля до досягнення дитиною десятирічного віку (т.1 а.с.136-137).

Третя особа ОСОБА_3 підтримав змінені позовні вимоги ОСОБА_1 , про що зазначив у письмових поясненнях (т.1 а.с.164-166).

Відповідач ОСОБА_2 змінені позовні вимоги не визнала, у відзиві підтримала раніше викладені доводи (т.194-198).

Орган опіки та піклування Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації пояснень не надав.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (т.1 а.с.215).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2020 року до участі в справі залучено орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради; витребувано від органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору (т.1 а.с.227).

16 лютого 2021 року органом опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради подано до суду Висновок про недоцільність визначення участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої онуки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Висновок обґрунтовано тим, що за результатами розгляду наданих обома сторонами матеріалів члени комісії одноголосно висловили думку про те, що ОСОБА_8 не переконала їх у щирості своїх намірів стосовно онуки, та не надала доказів щодо створення їй перешкод у спілкуванні з малолітньою онукою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с.23-27).

Позивач ОСОБА_1 надала заперечення щодо висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради щодо не доцільності визначення способів участі у вихованні онуки, за змістом яких просила не брати Висновок до уваги як такий, що є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини (т.2 а.с.73-75).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 липня 2021 року позов задоволено частково;

визначено ОСОБА_1 спосіб участі у особистому вихованні онуки ОСОБА_5 , а саме: особисті зустрічі (побачення) кожної четвертої неділі місяця з 11:00 години до 13:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля у присутності матері ОСОБА_2 та/або інших членів сім`ї дитини зі сторони матері дитини до досягнення дитиною десятирічного віку;

зобов`язано ОСОБА_2 забезпечувати побачення ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_5 кожної четвертої неділі місяця з 11:00 години до 13:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля до досягнення дитиною десятирічного віку;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 768,40 грн. (т.2 а.с.237-239).

Висновок суду мотивовано тим, що форми й методи виховання та розвитку дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про право дитини від 02 листопада 1989 року (статті 8, 12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року. Суд прийняв до уваги бажання позивача брати участь у вихованні дитини та зазначив, що таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Суд зазначив, що при встановленні способу спілкування з дитиною дотримувався розумного балансу на участь всіх родичів у вихованні та доцільності прийняття баби участі у спілкуванні з онукою, зважаючи на вік малолітньої дитини та її розпорядок дня, враховуючи права та інтереси батьків та баби.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.2 а.с.246-249).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Встановлений судом формат зустрічей не відповідає забезпеченню якнайкращих інтересів дитини та є заходом примусу всупереч волі дитини. Баба ОСОБА_1 не виявляла інтересу до своєї онуки, не проводила з нею час, у зв`язку з чим не володіє відомостями про розпорядок дня, дієту, звички тощо дитини. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 бабі ОСОБА_1 не чинились перешкоди у спілкуванні з дитиною, ОСОБА_1 не зверталася до органу опіки та піклування щодо її участі у вихованні онуки. Остання зустріч баби та онуки була чотири роки тому, дитина не пам`ятає баби, не відчуває до неї прихильності, не бажає з нею зустрічей. Бажання баби ОСОБА_1 бачити онуку співпало в часі з вирішенням її сином ОСОБА_3 питання графіку спілкування з дочкою, що є фактором відібрання у ОСОБА_2 додаткових психологічних, часових та фінансових ресурсів. Звернення баби до суду із даним позовом не відповідає справжньому волевиявленню баби, оскільки керується третьою особою як то сином позивача, який у такий спосіб через бабу намагається втрутитися в особисте життя ОСОБА_2 та дитини. Будучи допитаною під час судового розгляду спеціаліст-психолог ОСОБА_9 пояснила, що дитина повинна була б запам`ятати спілкування з бабусею, якщо таке спілкування існувало, але дитина взагалі не пам`ятає та не сприймає бабу, а спроба проведення примусових зустрічей з бабою, тим паче якщо вони будуть супроводжуватися участю батька та з урахуванням негативного відношення дитини щодо батька може спричинити шкоди психологічному здоров`ю дитини. Довести протилежне могли б інші висновки експертів, спеціалістів чи фахівців, проте позивач такі не надала. Орган опіки та піклування до участі у справі був залучений судом, але навіть після цього позивач не подала відповідних документів для підготовки висновку та не з`явилась на засідання комісії з питань захисту прав дітей.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити і ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі (т.3 а.с.30-34).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Згідно позовних вимог ОСОБА_1 було чотири зустрічі з онукою на місяць без присутності матері, проте суд змінив дату, час таких зустрічей без обґрунтування, надав лише дві годи на місяць для спілкування, що не є розумним балансом рівності. Суду не надано доказів того, що дитина чимось зайнята і це унеможливлює зустрічі з бабусею. Суд визначив для спілкування четверту неділю місяця, з чим не згодна, бо існують інші позови до ОСОБА_2 від батька дитини ОСОБА_3 та від її малолітнього брата в цей же день (четверта неділя місяця), що призведе до фактичних конфліктів двох рішень. Суд проігнорував вимогу про зустрічі без присутності матері, вона не просила суд про зустрічі у присутності матері та/або інших членів сім`ї дитини зі сторони матері дитини. Суд не надав оцінки допиту батька дитини ОСОБА_3 та суперечливим показам посадовців, що готували висновок органу опіки та піклування. Суд не з`ясував думку дитини, про що клопотала третя особа.

В апеляційних скаргах не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що апеляційна скарга містить оцінку безпідставності не прийняття судом висновку психолога ОСОБА_9 та, відповідно, не містить доводів того, чому ОСОБА_2 не бажає надавати онуку. Посилання на те, що спілкування з бабусею суперечитиме інтересам дитини, безпідставне, вона Їздила до дитини в гості та проводила з нею час поки ОСОБА_2 була відсутня та коли і була присутня, їй відомий розпорядок дитини. ОСОБА_2 займається маніпуляціями щодо відсутності її звернень до органу опіки та піклування, проте в справі є докази цьому (т.3 а.с.58-63).

Третя особа ОСОБА_3 також надав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 , за змістом якого підтримав доводи ОСОБА_1 , що викладені в позові та відзиві на апеляційну скаргу відповідача (т.3 а.с.67-74).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 шляхом зміни рішення суду та про відмову в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 з огляду на наступне.

ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_3 , 1980 року народження, ОСОБА_2 , 1982 року народження.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є бабою по лінії батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвали шлюб судовим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2018 року.

Після припинення шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дитина ОСОБА_5 стала проживати з матір`ю в м. Києві, а потому в м. Одесі.

На час вирішення спору бабуся ОСОБА_1 проживала в м. Києві, малолітня ОСОБА_5 проживала з матір`ю ОСОБА_2 в м. Одесі, батько малолітньої ОСОБА_5 . ОСОБА_3 проживав в м. Києві.

Права баби та діда на виховання внуків врегульовано статтею 257 СК України, відповідно до положень якої баба, дід мають право спілкуватися зі своїми онуками, брати участь у їх вихованні; батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків; якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Статтею 263 СК України визначено, що спір щодо участі баби, діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Частина 2 статті 159 СК України, до якої відсилає статті 263 СК України, передбачає, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування; в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи; під час вирішення спору щодо участі у вихованні дитини береться до уваги особиста прихильність дитини, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що баба ОСОБА_1 має право спілкуватися зі своєю онукою ОСОБА_5 , брати участь у її вихованні.

Суду не надано доказів наявності обставин, які унеможливлювали б спілкування баби зі своєю онукою чи виключали участь баби у вихованні онуки.

Складні стосунки між батьками дитини не повинні мати наслідком заборону на спілкування баби та онуки, на участь баби у вихованні онуки допоки не встановлено, що таке спілкування чи виховання суперечить інтересам дитини.

Суд першої інстанції проаналізував норми національного та міжнародного законодавства щодо дітей, в основі яких при вирішенні спорів завжди лежать інтереси саме дітей, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що спілкування баби та онуки є в інтересах дитини, оскільки сприятиме підтриманню зв`язків дитини з родиною батька, який наразі проживає окремо.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що спосіб спілкування баби з онукою має бути визначений із дотриманням розумного балансу на участь у такому спілкуванні та з урахуванням віку дитини, розпорядку дня, занять, прихильності дитини до баби тощо, що дане має наслідком часткове задоволення позову та визначення для спілкування одного дня (неділі) в місяць. Такий висновок суду має під собою підґрунтя, оскільки ОСОБА_1 є бабою, а отже не має переваги над правами батьків по відношенню до своєї дитини та над правом дитини більше часу проводити саме зі своїми батьками, а не з бабою, іншими родичами. Батько дитини ОСОБА_3 також в судовому порядку встановлює спосіб своєї участі у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, що має враховуватися при визначенні способу участі баби у спілкуванні з онукою. ОСОБА_5 є дитиною шкільного віку, з огляду на що має певний розпорядок у навчанні, дозвіллі, відпочинку тощо. ОСОБА_5 проживає з матір`ю ОСОБА_2 , яка має певний розпорядок у роботі, відпочинку, побутових справах тощо.

Поряд з цим суд приймає доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд визначив для спілкування день та час, який не просила позивач, з огляду на що апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції та в порядку часткового задоволення позову визначає для спілкування баби з онукою кожну першу неділю місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля до досягнення дитиною десятирічного віку.

Апеляційний суд вважає, що в інтересах дитини, яка ще не досягла десятирічного віку та досить тривалий час не мала спілкування з бабою, з огляду на що має брак прихильності до баби, побачення баби з онукою мають проходити у присутності матері ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо відмови в позові не приймаються, оскільки значний перерив у спілкуванні баби та онуки, рівно як і недостатнє, на думку ОСОБА_2 , спілкування баби з онукою у період, коли батьки дитини проживали сім`єю, не позбавляє бабу права на спілкування з онукою, рівно як і онуку на спілкування з бабою, оскільки дитина зростає і має в майбутньому сама визначатися у своєму ставленні до рідних їй людей. В справі відсутні докази того, що баба має чи матиме негативний вплив на онуку.

У справі, що переглядається, вирішується спір щодо права баби на виховання онуки, тому доводам сторін, третьої особи, які стосуються права батька, який наразі проживає окремо, на участь у вихованні дитини та на спілкування з нею, оцінка не надається.

Баба має право на виховання онуки, підстав для відмови у захисті цього права не встановлено, спосіб участі у вихованні онуки та спілкування з онукою підлягає встановленню з урахуванням обставин справи.

Докази того, що реалізація права баби на виховання онуки у визначений апеляційним судом спосіб суперечить інтересам дитини, відсутні.

Справа в провадженні суду першої інстанції з квітня 2019 року, суду апеляційної інстанції з 31 серпня 2021 року, призначалась до розгляду на 14 квітня 2022 року, 08 грудня 2022 року, 08 червня 2023 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток/повідомлень дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток/повідомлень розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомлення «Судова повістка…». Відкладення розгляду справи 14 квітня 2022 року, 08 грудня 2022 року обумовлено неприбуттям до суду через воєнний стан в країні, заявами сторін про відкладення тощо. На 08 червня 2023 року учасники справи повідомлені завчасно; ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності; ОСОБА_3 подав клопотання про «прискорення» розгляду справи; від ОСОБА_2 чи її представника заяв про відкладення розгляду справи не надійшло. За таких обставин, підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 08 червня 2023 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 липня 2021 року в частині участі у вихованні онуки - змінити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 , за участю органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, органу опіки та піклування Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про участь у виховання онуки - задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спосіб її участі у особистому вихованні онуки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом особистих зустрічей (побачень) кожної першої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля у присутності матері ОСОБА_2 до досягнення дитиною десятирічного віку.

Встановити порядок виконання рішення суду шляхом зобов`язання ОСОБА_2 забезпечувати побачення ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної першої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля до досягнення дитиною десятирічного віку.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 липня 2021 року в частині стягнення витрат на сплату судового збору - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 червня 2023 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Є.С.Сєвєрова

Т.В.Цюра