Провадження № 2/522/1107/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

29 червня 2021 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява. Відповідно до позову, позивач вказує, що 29.12.2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб. В зареєстрованому шлюбі сторони народили двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29 листопада 2012 року у шлюбі на ім`я ОСОБА_2 , була придбана двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 93.5кв.м., житловою площею 38.7кв.м.

21.12.2020 року відповідачка подала до Приморського районного суду м. Одеси позов про розірвання шлюбу, який судом задоволено та 25.02.2021 року шлюб між сторонами розірвано (справа №522/23265/20).

Враховуючи , що квартира складається із двох самостійних кімнат , які відповідно до технічного паспорту, мають самостійні виходи, розподіл квартири позивач важає провести наступним чином:

- виділити ОСОБА_1 , кімнату, розміром 24,3кв.м та визнаним за ним право власності на неї;

- виділити відповідачці ОСОБА_2 кімнату, розміром 14,4кв.м та визнати за нею право власності на вказану кімнату;

- міста загального користування: кухню , коридор, ванну кімнату, туалет залишити у загальному користуванні.

Позивач зазначає, що діти, дізнавшись про те, що мати подала до суду заяву про розлучення, прийняли рішення проживати з позивачем, у зв`язку з чим він змушений був орендувати квартиру для проживання з дітьми за адресою: АДРЕСА_2 і на даний час діти проживають з позивачем, а відповідачка проживає в квартирі, яка є спільною сумісною власністю.

Виходячи з викладеного, позивач просить суд припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 , яка складається з приміщень, загальною площею 93.5кв.м. та житловою площею 38,7 кв.м, двох окремих кімнат , площею 14,4кв.м. та 24.3кв.м. В порядку поділу спільного майна подружжя - двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 93.5 кв.м та житловою площею 38,7кв.м, яка складається з двох окремих кімнат , площею 14,4 кв.м. та 24.3 кв.м., виділити ОСОБА_1 , окрему кімнату, площею 24.3кв.м. та визнати за ним право власності н вказану кімнату. Виділити ОСОБА_2 житлову кімнату, площею 14,4 кв.м у квартирі АДРЕСА_3 та визнавши за нею право власності на вказану кімнату. Місця загального користування: кухню, ванну кімнату, туалет, коридор залишити у спільному користуванні.

Ухвалою судді Приморьського районного суду м. Одеса Кузнецової В.В. від 30.06.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В провадження судді Абухіна Р.Д. справа надійшла 19.11.2018 року на підставі розпорядження керівника апарату суду від 19.11.2021 року, винесеного на підставі рішення зборів суддів Приморського районного суду м. Одеси №2 від 04.11.2021 року.

Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року справу прийнято до провадження.

20.12.2021 року позивач подав заяву про забезпечення позову, по якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову вирішено відмовити.

У судове засідання призначене на 15 червня 2023 року з`явився представник позивача ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 .

Під час судового засідання представник позивача на позові наполягала, надала суду пояснення. Відповідач заперечувала проти задоволення позову, надала суду особисті пояснення.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 грудня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції (актовий запис № 2118). Свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 .

Від спільного шлюбу подружжя мають малолітніх дитей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням суду по справі № 522/23265/20 ухвалено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити та розірвати шлюб між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), зареєстрований 29 грудня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції (актовий запис № 2118). Свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 .

29 листопада 2012 року у шлюбі на ім`я ОСОБА_2 , була придбана двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 93.5кв.м., житловою площею 38.7кв.м.

Право власності ОСОБА_2 підтверджується витягом про реєстрацію свідоцтва про право власності від 18.12.2012 року, технічним паспортом на квартиру.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

В позовній заяві як на підставу позовних вимог, а також при наданні пояснень представник позивача посилається на ту обставину, що рішенням суду визнано проживання дітей з батьком, також рішенням суду було стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, але матеріали справи не містять зазначених рішень. Також матеріали не містять доказів, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, позивачем не доведено, що суми аліментів не достатньо для забезпечення дітей.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, так як позивачем не доведено його право на отримання більшої площі квартири ніж тій, яка відповідає частини квартири.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені ОСОБА_1 , слід залишити за ним.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 26.06.2023 року.

Суддя Р.Д. Абухін

26.06.23