КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 752/6984/13 Головуючий у суді першої інстанції - Кордюкова Ж.І.
Номер провадження № 22-ц/824/5091/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанови про арешт коштів боржника,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанови про арешт коштів боржника, яку мотивувала тим, що 31 серпня 2022 року вона не змогла зняти заробітну плату із зарплатного рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк», де їй повідомили, що на цей зарплатний рахунок накладений арешт.

Під час переписки зі старшим державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук О.М. вона дізналась, що остання в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2 наклала арешт на її банківські рахунки.

Всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» копію постанови про арешт коштів державний виконавець їй не надіслала.

Вказувала, що 14 вересня 2022 року вона звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця, проте 30 вересня 2022 року отримала ухвалу про повернення скарги без розгляду.

Вказані обставини зумовили пропуск строку на звернення зі скаргою на дії державного виконавця.

Зазначала, що арешт коштів відбувся у виконавчому провадженні при примусовому виконання виконавчого листа №752/6984/13-ц від 25 березня 2014 року і судового наказу №752/13046/14-ц від 08 серпня 2014 року на загальну суму 11 133,86 грн за житлово-комунальні послуги.

Скаржник посилалась на те, що відповідно до приписів ст.ст. 68-70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення заборгованості у повному обсязі 50 або 20 відсотків.

При цьому Верховний Суд у складі колегії КАС у справі №340/1018/19 зазначив, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк», який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює отримання нею заробітної плати, що порушує її конституційні права.

Відтак, ОСОБА_1 просила суд: поновити пропущений строк на подання скарги на дії державного виконавця; визнати незаконними дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти, розміщені на належному їй рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк»; визнати протиправною та скасувати постанову від 29 серпня 2022 року ВП № НОМЕР_2 старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук О.М. про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на будь-які рахунки, що використовуються чи будуть використовуватись для виплати їй заробітної плати; зобов`язати старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук О.М. всі наступні постанови по виконавчому провадженню ВП № НОМЕР_2 відправляти їй поштою відповідно до вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року поновлено строк ОСОБА_1 на звернення до суду зі скаргою, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконними дії старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук О.М. щодо накладення арешту на кошти, розміщені на належному ОСОБА_1 рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк».

Визнано протиправною та скасовано постанову від 29 вересня 2022 року у ВП № НОМЕР_2 старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук О.М. про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на будь-які рахунки, що використовуються чи будуть використовуватись для виплати заробітної плати ОСОБА_1 .

Решту вимог скарги залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Олесі Танащук подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом невірно інтерпретовано норми Закону України «Про виконавче провадження», оскільки Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15 березня 2022 року встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100 тисяч гривень; припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації). Тобто, боржникам дозволено здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100 тисяч гривень, відтак банк, в якому відкритий рахунок боржника і на який накладено арешт за постановою державного виконавця мав надати право боржнику користуватися коштами.

Апелянт вказує, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь- які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на день подачі до Голосіївського районного суду м. Києва скарги на постанову Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про арешт коштів боржника, на адресу Відділу ДВС від боржника ОСОБА_1 не надходили документи, які б підтверджували статус коштів виключно із заробітної плати.

Крім того, банк, який виконував відповідну постанову про арешт коштів боржника (АТ «Альфа-Банк»), відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не визначив статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та не повідомив виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та не повернув постанову без виконання, що було б підставою для зняття арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Апелянт звертає увагу на пропущення скаржником 10-денного строку на оскарження дій виконавця, оскільки про накладення арешту остання дізналась 31 серпня 2022 року, а із скаргою до суду звернулась 14 вересня 2022 року, тобто пропустивши строк, який сплинув 13 вересня 2022 року та безпідставне поновлення пропущеного строку судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Танащук Олесі проситьскасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про арешт коштів боржника в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

При апеляційному розгляді справи представник заступник начальника Голосіївського відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Олеся Танащук підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити, ухвалу суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник заявника у справі ОСОБА_1, ОСОБА_3 заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, оскільки доводи, на які посилається апелянт, не спростовують обставин, які були встановлені судом при розгляді справи та висновків, викладених в ухвалі суду. Вважає, що судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства, просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників апелянта та заявника у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції встановив, що 29 серпня 2022 року старшим державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук О.М. було винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 , у виконавчому провадженні НОМЕР_2 на підставі: - виконавчого листа №752/6984/13-ц від 25 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мажордом-Сервіс» судових витрат у сумі 229,41 грн.; - судового наказу №752/13046/14-ц від 08 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мажордом-Сервіс» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 6331,72 грн. та судового збору в розмірі 121,80 грн.; - виконавчого листа №752/6984/13-ц від 25 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мажордом-Сервіс» загальної суми боргу за житлово-комунальні послуги та експлуатаційні витрати у розмірі 9033,66 грн.

Рахунок №4455 в Акціонерному товаристві «Альфа-Банк», який відкритий на ім`я ОСОБА_1 , є зарплатним.

Розглядаючи подану ОСОБА_1 скаргу та частково задовольняючи її, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість доводів скарги щодо визнання незаконними дій державного виконавця в частині накладення арешту на кошти, розміщені на належному боржнику ОСОБА_1 рахунку № НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві «Альфа-Банк», визнання протиправною та скасування постанови від 29 серпня 2022 року ВП НОМЕР_2 старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук О.М. про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на будь-які рахунки, що використовуються чи будуть використовуватись для виплати ОСОБА_1 заробітної плати.

Обґрунтовуючи вказаний висновок суд першої інстанції зазначив, що 24 лютого 2022 року з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено воєнний стан.

Судом було встановлено, що накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 та винесення відповідної постанови державним виконавцем було здійснено з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», Прикінцевими та перехідними положеннями, якого тимчасово припинено до скасування або до припинення воєнного стану на території України звернення стягнення на заробітну плату боржника. При цьому оскаржувана постанова була винесена 29 серпня 2022 року, тобто арешт на грошові кошти боржника, в тому числі і заробітну плату, був накладений в період дії воєнного стану в Україні.

Аналізуючи зміст постанови про арешт коштів боржника від 29 серпня 2022 року, суд зазначив, що державним виконавцем не було враховано приписи Закону України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15 березня 2022 року щодо тимчасового припинення на період воєнного стану звернення стягнення на заробітну плату боржника, оскільки арешт накладено на кошти боржника ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не може повністю погодитися із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про задоволення скарги не відповідає з огляду на наступне.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом № 1404-VIII, так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція).

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 1404-VIII у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Якщо у заяві про відкриття виконавчого провадження не зазначено майно боржника та/або його кошти на рахунках у банківських установах, то відповідно до статті 36 Закону № 1404-VIII розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої статті 48 Закону № 1404-VIII про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді 19 травня 2020 року справи № 905/361/19, які відповідно до положень ч.4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковими для судів при вирішенні аналогічних спорів.

Як вбачається із матеріалів справи, старшим державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Танащук Олесею Миколаївною при здійсненні виконавчих дій по об`єднаному виконавчому провадженні ВП НОМЕР_2 29 серпня 2022 року в порядку, визначеному ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.67).

При цьому у вказані постанові відсутні відомості про те, що державним виконавцем накладався арешт конкретно на відкритий в Акціонерному товаристві «Альфа-Банк» рахунок № НОМЕР_1 для зарахування заробітної плати ОСОБА_1 .

При цьому при розгляді вказаної справи судом першої інстанції не було встановлено, чи після винесенні державним виконавцем вищевказаної постанови від 29 серпня 2022 року на його адресу, відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» надходили відомості від боржника ОСОБА_1 чи від АТ «Альфа Банк» про те, що відкритий в Акціонерному товаристві «Альфа-Банк» рахунок № НОМЕР_1 має призначення для зарахування заробітної плати ОСОБА_1 , що відповідно до положень визначених частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» мали б наслідком скасування арешту саме з даного рахунку, тому висновок суду щодо не відповідності дії державного виконавця при винесенні постанови від 29 серпня 2022 року є, на думку колегії суддів, помилковим.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) викладено висновки про те, що передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Як встановлено при розгляді вказаної справи у суді апеляційної інстанції, державним виконавцем після встановлення в процесі розгляду вказаної справи обставин того, що відкритий в Акціонерному товаристві «Альфа-Банк» рахунок № НОМЕР_1 має призначення для зарахування заробітної плати ОСОБА_1 , ним було знято арешт саме із вказаного рахунку. Зазначені обставини сторонами не заперечувалися.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця в частині накладення арешту на відкритий в Акціонерному товаристві «Альфа-Банк» рахунок № НОМЕР_1 та визнання протиправною та скасування постанови від 29 серпня 2022 року у ВП НОМЕР_2 старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук О.М., оскільки накладаючи арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, старший державний виконавець визначив порядок виконання постанови про арешт коштів боржника, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом, зазначивши у постанові - «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом».

Установлені судом першої інстанції обставини не містять відомостей, що на момент винесення оскаржуваної постанови державний виконавець мав інформацію, що відповідний рахунок в АТ «Альфа Банк», відкритий на ім`я скаржника, є «зарплатним» та/або на них зараховується заробітна плата (грошове забезпечення) і розмір коштів, що складають заробітну плату на цих рахунках.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення вимог скарги про визнання неправомірними дій приватного виконавця щодо винесення постанови від 29 серпня 2022 року в частині арешту коштів за відповідним рахунком скаржника в АТ «Альфа Банк».

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року в справі № 211/4347/15-ц (провадження № 61-20177св21).

Щодо іншої вимоги скаржника щодо покладення на державного виконавця обов`язку направляти всі наступні постанови по виконавчому провадженню поштою на її адресу, то колегія суддів враховує, що вказані положення визначені у частині першій ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» та не потребують додаткового судового врегулювання.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні поданої ОСОБА_1 скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подану Танащук Олесею Миколаївною задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанови про арешт коштів боржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 22 червня 2023 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв