ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2023 року

м. Харків

справа № 629/2699/23

провадження № 22-ц/818/2224/23

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Маміної О.В.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія» Країна» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 вересня 2023 року, постановлене суддею Цендра Н.В.

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Акціонерного товариства Страхова компанія «Країна» матеріальну шкоду у сумі 34995,21 грн; моральну шкоду у сумі 10000,00 грн; та судові витрати.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 34495,21 грн., витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхової компанії «Країна» судовий збір у розмірі 2998 грн. 42 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи. Судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки тому, що позивач не звертався до страхової компанії із заявою про виплати йому страхового відшкодування, а отже порушив порядок визначений законом. Крім того, позивачем не доведено вартості спричиненої йому матеріальної шкоди. Висновок експерта розрахований із урахуванням ПДВ та не відповідає вимогам закону. Висновок суду про наявність підстав для стягнення з відповідача вартості експертизи є необґрунтованим. Також зауважує, що правнича допомога у визначеному судом розмірі є завищено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що у ДТП наявна обопільна вина тому з відповідача, як страховика підлягає стягненню 50 % матеріального збитку, та половина вартості експертного дослідження. Також, з урахуванням того, що справа призначена у спрощеному провадженні суд вважав за необхідне стягнути 5000,00 грн витрат на правничу допомогу. Вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що що 15 грудня 2021 року між ОСОБА_2 та АТ «СК «Країна» був укладений Договір - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/6179423, на підставі якого, застраховано автомобіль «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно даного Договору, страхова сума відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130 000, 00 грн., франшиза 2600,00 грн.

16 вересня 2022 року о 6 год. 10 хв. в с.м.т. Панютине по вул. Слобожанська, буд 28 Харківської області між водіями ОСОБА_3 який керував автомобілем «GEELY EMGRAND» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталась дорожньо-транспортна пригорода , в результаті чого автомобіль «GEELY EMGRAND» отримав різні механічні пошкодження.

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25.11.2022 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850, 00 грн.

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.11.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850, 00 грн.

Встановлено, що винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які порушили Правила дорожнього руху України, внаслідок чого автомобілю позивача ОСОБА_1 завдано механічних пошкоджень.

20.09.2022 ОСОБА_2 повідомив АТ «СК «Країна» про настання страхового випадку, про що зазначено у відзиві на позовну заяву.

20.09.2022 року АТ «СК «Країна» на виконання обов?язку щодо здійснення розслідування події, що містить ознаки страхового випадку, направило запит щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування до Управління патрульної поліції в Харківській області,що підтверджується запитом від 20.09.2022 № 060.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 297С22 від 11 січня 2023 року, складеного за заявою ОСОБА_1 , стверджується, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «GEELY EMGRAND» д.н.з. НОМЕР_2 , становить 64490 грн. 42 коп. Вартість проведення цього дослідження становить 4500 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 297 від 11.01.2023 року (а.с. 26).

За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Системний аналіз статей 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку, що факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоду (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом або договором передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст.6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Таким чином, при розрахунку вартості деталей, які потрібно замінити в ході відновлювального ремонту, необхідно застосування коефіцієнту фізичного зносу, поняття якого наведено в Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (надалі - Методика). Так згідно з п.1.6. Методики під поняттям «фізичний знос» розуміють втрату вартості колісного транспортного засобу (тобто автомобіля), його складників, яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей колісних транспортних засобів, його складників, порівняно з вартістю нового подібного колісного транспортного засобу або його складників.

Необхідність застосування такого коефіцієнту також передбачено статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, та правильно застосований судом першої інстанції.

З матеріалів справи убачається, що відповідно до поліса від АР/6179423 від 15 грудня 2021 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик ПрАТ «СК «Країна», страхувальник ОСОБА_2 , страхова сума за шкоду, яка заподіяна наземним транспортним засобом «OPEL ASTRA» д.н. НОМЕР_1 майну становить 130 000 грн., з франшизою 2600,00 грн. (а.с.79).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону № 85/96-ВР в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IVу разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).

Таким чином обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 297С22 від 11 січня 2023 року, складеного за заявою ОСОБА_1 , стверджується, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «GEELY EMGRAND» д.н.з. НОМЕР_2 , становить 64490 грн. 42 коп. Вартість проведення цього дослідження становить 4500 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 297 від 11.01.2023 року (а.с. 26).

У полісі страховий ліміт встановлений 130000,00 грн., розмір франшизи 2600,00 грн.

Відповідальність в межах страхового ліміту несе страховик.

Виходячи з вини обох водіїв, суд першої інстанції правильно зазначив про наявність підстав для стягнення з відповідача суми відшкодування пропорційно вини - 50%.

Разом з тим, судова колегія зауважує, що сума матеріального збитку підлягає зменшенню на суму франшизи, виходячи з наступного.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзац перший пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі також - Закон № 1961-IV)).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (частина вісімнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (пункт 12.1 статті 12 Закону№ 1961-IV).

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону № 1961-IV).

З огляду на зміст цих приписів у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, якщо сторони її передбачили у відповідному договорі. Суму франшизи потерпілому має компенсувати страхувальник або інша особа, відповідальна за завдані збитки.

Поняття «франшиза» міститься в статті 9 Закону України «Про страхування», відповідно до якої франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (п. 36.6 ст. 36 Закону).

Оскільки у договорі страхування визначено франшизу вона підлягає стягненню з винуватця ДТП.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі №№ 910/17324/19 (провадження № 12-12гс21).

Тому розмір матеріального збитку, який підлягає стягненню з АТ СК «Країна» підлягає зміні із вирахуванням суми франшизи у розмірі 2600,00 грн (64490,42*50=32245,21-2600,00=29645,21 грн).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач не звертався із заявою про виплату страхового відшкодування, експертний висновок проведений позивачем самостійно, не підтверджує вартості матеріального збитку, та здійснений з урахуванням ПДВ судова колегія відхиляє, оскільки відповідачем на спростування вартості матеріального збитку не надано власного розрахунку вартості матеріального збитку.

Також судова колегія звертає увагу, що 20.09.2022 року ОСОБА_2 повідомив АТ «СК «Країна» про настання страхового випадку. АТ СК «Країна» була обізнана про настання дорожньо-транспортної пригоди за участі застрахованої особи. Звернення позивача безпосередньо до суду не позбавляє його права на відшкодування матеріальної шкоди.

Щодо доводів апеляційної скарги, що у висновку експерта здійснено розрахунок вартості матеріального збитку з урахуванням 20% ПДВ судова колегія відхиляє, оскільки у висновку не висвітлено, що до складової частини розрахунку враховано ПДВ.

Посилання відповідача на те, що у калькуляції ремонту від 10.01.2023 року зазначено ПДВ 20% при розрахунку лакафорбових покритів, не спростовує висновку експерта від 11.01.2023, в якому при розрахунку не враховано 20% ПДВ.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення вартості експертного дослідження у сумі 2250,00 грн (пропорційно вині кожного водія) не узгоджуються з положеннями закону, оскільки витрати понесені у зв`язку із зверненням до суду підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином стягненню з Акціонерного товариства СК «Країна» підлягає сума у розмірі 31895,21 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтованість витрат на правничу допомогу, судова колегія зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу під час розгляду даної справи позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 44 від 23 лютого 2023 року, в якому зазначено розмір гонорару 10000 грн.; опис виконаних робіт станом на 25.05.2023.; квитанція від 25.05.2023 про сплату адвокату 10000 грн..

В описі виконаних робіт станом на 25.05.2023 (а.с.48) зазначений перелік наданих юридичних послуг Мажугі В.В., зокрема зазначено, що адвокатом Поповим А.О. буде надано - Повне представництво інтересів позивача щодо розгляду позовної заяви по суті у Лозівському міськрайонному суді Харківської області. За надання вказаних послуг «Замовник» сплачує фіксовану суму гонорару у розмірі 10000 грн.

Суд з урахуванням обставин справи, фактично виконаних робіт стягнув з відповідача 5000,00 грн підстав для зменшення цієї суми судова колегія не вбачає.

Відповідно до пункту 2частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру матеріальної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 141, п. «в» ч. 1 ст. 382 ЦПК України судовий збір сплачений сторонами підлягає перерозподілу. Позовні вимоги задоволено на (31895,21 *100/39495,21) 80,7%, за подання позовної заяви відшкодуванню підлягає судовий збір у сумі 865,91 грн, апеляційна скарга задоволена на 19,3% за подання апеляційної скарги відшкодуванню підлягає судовий збір у сумі 310,80 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України встановлено, що покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином з АТ СК «Країна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 555,11 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1,3,4 ч. 1 ст.376, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія» Країна» задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 вересня 2023 року змінити в частині розміру матеріальної шкоди.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 04176, м. Київ, вул. Електриків, 29-А, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , у відшкодування матеріальної шкоди 31895,21 грн.,

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 555,11 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю.Тичкова