ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна, мотивуючи вимоги тим, що позивач на праві приватної сумісної власності є власником частки квартири АДРЕСА_1 . Також власником вказаної квартири в рівних частках, а саме є її мати ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Право власності ними набуте на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Фастівською міською радою 26.12.2002 року. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина, до складу якої входить частка вищевказаної квартири. Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті матері позивач отримала відмову у зв`язку з накладенням арешту на все майно (квартиру) Фастівською ДВС, згідно постанови від 31.12.2003 року. За роз`ясненням причин накладення даного арешту, позивач звернулась з заявою до ДВС Фастівського МУЮ. Згідно відповіді Фастівського ВДВС стало відомо, що згідно пошукових даних АСВП станом на день надання відповіді (26.10.2023 року) відкриті виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_2 у відділі не перебувають. Окрім цього, архів за 2003 рік знищено.

На підставі викладеного, позивач просила скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1 , який накладений постановою від 31.12.2003 року ДВС, за реєстраційним номером обтяження 1263728.

07 листопада 2023 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду надала заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подали клопотання про розгляд справи без участі державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на праві приватної сумісної власності є власником частки квартири АДРЕСА_1 . Також власником вказаної квартири в рівних частках, а саме є ОСОБА_2 (мати позивача), що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26.12.2002 року /а.с.22/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 18.10.2022 року Фастівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серія НОМЕР_1 /а.с.19/.

Після смерті ОСОБА_2 на вищевказану частку квартири відкрилась спадщина.

Реалізовуючи свої спадкові права позивач звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після померлої матері ОСОБА_2 , однак позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку тим, що на майно ОСОБА_2 накладений арешт /а.с.26/.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1 накладений арешт на підставі постанови б/н від 31.12.2003 року ДВС, м. Фастів, реєстраційним номером обтяження 1263728 /а.с.24/.

Відповідно до листа Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)від 26.10.2023 року вбачається, що згідно пошукових даних АСВП станом на день надання відповіді відкриті виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_2 не перебувають. Архів за 2003 рік знищено /а.с.25/.

Отже, позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту, позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на квартиру є безпідставним, оскільки порушує право власності позивача.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимога позивача, що ґрунтується на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановлено сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позивачі довели ті обставини, на які посилаються як на підставу своїх позовних вимог.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, з метою захисту порушеного права власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовна вимога про зняття арешту з нерухомого майнапідлягає до задоволення.

Крім того, що стосується позовної вимоги про виключення є Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, то відповідно до частини 2 статті 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» приведена норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про зняття арешту з нерухомого майна, є прямою підставою для виключення з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомості майна запису про арешт майна і не потребує інших додаткових рішень суду. Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не відлягають.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 316, 317, 319, 386 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Т. Рудяка, 1, про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1 , який накладений постановою б/у від 31.12.2003 року ДВС, м. Фастів, реєстраційним номером обтяження 1263728.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М.Ковалевська