У х в а л а

19 червня 2023 року

м. Київ

справа № 753/17820/20

провадження № 61-363св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Ігнатенка В. М.

(суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Київська міська рада, Шістнадцята київська державна нотаріальна контора, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності у порядку спадкування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року,

В с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Київська міська рада, Шістнадцята київська державна нотаріальна контора, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності у порядку спадкування.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року, в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У грудні 2022 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 визнано неподаною та повернуто заявникові на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

06 січня 2023 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6

(далі - представник) повторно звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня

2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада

2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2023 року касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме: для надання уточненої редакції касаційної скарги та її копії відповідно до кількості

учасників справи, із зазначенням обов`язкових підстав для касаційного

оскарження та уточнення прохальної частини касаційної скарги, з урахуванням

статті 409 ЦПК України, надання належних та допустимих доказів на підтвердження вартості спірного майна, повідомлення ціни позову та у разі необхідності доплати суми судового збору, з урахуванням вже сплаченої суми.

На виконання вимог указаної ухвали, у встановлений строк, представник надіслала нову касаційну скаргу, в якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Разом з тим вимоги ухвали Верховного Суду від 06 лютого 2023 року представником виконано не у повному обсязі.

Враховуючи викладене, ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2023 року представнику продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2023 року, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме: для надання до суду належним чином оформленої касаційної скарги (як окремий документ) із зазначенням у ній (крім іншого) конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга,

а також з доданими до неї копіями у відповідній кількості для інших учасників справи.

На виконання вимог зазначеної ухвали представник, у встановлений судом строк, надіслала матеріали на усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2023 року поновлено строк на касаційне оскарження рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 08 листопада 2022 року. Витребувано з Дарницького районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 753/17820/20.У задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про зупинення дії рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року відмовлено.

05 червня 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку надіслали заяву про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М., на підставі пункту 5 частини першої

статті 36 ЦПК України.

Заява про відвід суддів обґрунтована тим, що колегією суддів Верховного Суду у складі: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. безпідставно поновлено представнику ОСОБА_5 - ОСОБА_6 строк на касаційне оскарження, оскільки цього клопотання вона не заявляла,

а будь-яка заява від ОСОБА_5 чи її представника про поновлення строку на касаційне оскарження відсутня. У касаційній скарзі не зазначено дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, а також не надано доказів, що підтверджують дату отримання його копії.

Вказують, що касаційна скарга подана заявником ОСОБА_5 , а не її представником ОСОБА_6 , проте підписана ОСОБА_6 .

У касаційній скарзі не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, особи, яка подає касаційну скаргу ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_5 не може бути заявником, оскільки справа розглядається в порядку позовного провадження і відповідно до

статті 48 ЦПК України ОСОБА_5 є позивачем.

Зазначають, що в колегії суддів не було підстав для відкриття касаційного провадження, а касаційна скарга мала бути залишена без руху.

Крім того, Верховний Суд був зобов`язаний відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки відсутня заява про поновлення строку на касаційне оскарження

з наведеними підставами для його поновлення.

Вказують, що наявна упередженість колегії суддів Верховного Суду у складі: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. до відповідачів, а тому вважають, що існують об`єктивно обґрунтовані підстави, за яких справу буде вирішено на користь ОСОБА_5

15 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід колегії суддів передано судді-доповідачу Ігнатенку В. М.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя

не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.

Доводи відповідачів, що суд безпідставно поновив строк на касаційне оскарження за відсутності клопотання позивача, є безпідставними та спростовуються змістом прохальної частини касаційної скарги, у пункті 1 якої зазначено: «Прошу поновити строк на касаційне оскарження судових рішень». При цьому у мотивувальній частині касаційної скарги, направленій 06 січня

2023 року через систему «Електронний суд», представник вказує підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та зазначає, зокрема, що ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2022 року, касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року повернуто заявнику. Оскільки касаційна скарга подавалася представником в межах строку на касаційне оскарження, а в даному випадку представник звертається до Верховного Суду з касаційною скаргою повторно, то просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на касаційне оскарження.

Зазначені у клопотанні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження були перевірені судом касаційної інстанції, зокрема щодо дати отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, та за результатом її вирішення була постановлена обґрунтована ухвала Верховного Суду від 15 травня 2023 року, якою визнано поважними пропуску вказаного строку. Обставини, на які посилалася представник позивача, свідчили про поважність його пропуску.

Доводи відповідачів, що касаційна скарга подана заявником ОСОБА_5 ,

а не її представником ОСОБА_6 , також спростовуються змістом зазначеного процесуального документа. Водночас сторона, третя особа,

а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не

позбавляє її права мати в цій справі представника (частини перша та друга статті 58 ЦПК України).

Крім того, безпідставними є доводи про порушення позивачем пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України, оскільки у касаційній скарзі зазначено ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) особи, яка подає касаційну скаргу, та представника останньої, їх місце проживання чи перебування, реєстраційний номер облікової картки платника податків, засоби зв`язку та адреса електронної пошти. Водночас, не зазначення номера і серії паспорта особи, яка звернулася з касаційною скаргою, за вказаних обставин (зазначення реєстраційного номера облікової картки платника податків як для позивача, так і для її представника), не може бути підставою для повернення (залишення без руху) касаційної скарги. Так, пункт 2 частини другої статті 392 ЦПК України містить вимогу щодо зазначення у касаційній скарзі реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номера і серії паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Зазначення ОСОБА_5 як заявника в ухвалах касаційного суду, в яких, зокрема, вирішувалися її заяви, клопотання тощо, не змінює процесуального статусу останньої як позивача у спірних правовідносинах та не може бути підставою для задоволення поданої відповідачами заяви про відвід.

Фактично наведені у заяві про відвід доводи (щодо необхідності залишення касаційної скарги без руху або щодо її повернення, або щодо відмови у відкритті касаційного провадження) зводяться до незгоди відповідачів як протилежної сторони з доводами позивача про наявність правових підстав для перегляду

у касаційному порядку судових рішень та не свідчать про необ`єктивність колегії суддів.

При цьому колегія суддів лише вирішила питання про відкриття касаційного провадження з метою виконання обов`язків, передбачених главою 2 «Касаційне провадження» розділ V «Перегляд судових рішень» ЦПК України.

Наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

ЦПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, проте визначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Згідно з частиною четвертою статті 36 ЦПК України незгода сторони

з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 ЦПК України).

Відповідно до статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Заява про відвід колегії суддів свідчить, що доводи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 обґрунтовані лише припущеннями, не підтверджені належними та допустимими доказами і не свідчать про те, що судді прямо чи побічно заінтересовані у результаті розгляду справи

№ 753/17820/20.

Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що суддя-доповідач у цій справі чи судді, визначені до складу колегії для її розгляду, є упередженими під час розгляду справи або зацікавленими у результаті розгляду касаційної скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 .

Презумпція особистої неупередженості судді діє допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Доказів на спростування презумпції неупередженості суддів Верховного Суду Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. заявниками не надано.

Аргументи заяви про відвід суддів не свідчать про наявність обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України, за наявності яких суддя підлягає відводу (самовідводу).

Верховний Суд наголошує на тому, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що

розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою

статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Аналіз заяви про відвід свідчить, що підставою для відводу є незгода з ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2023 року про відкриття касаційного провадження, а тому не може бути підставою для відводу відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України.

Заявлений у цій справі відвід колегії суддів, які лише вирішували питання про відкриття касаційного провадження з метою перевірки доводів та вимог касаційної скарги, є необґрунтованим,тому питання про відвід суддів відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Київська міська рада, Шістнадцята київська державна нотаріальна контора, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності у порядку спадкування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 08 листопада 2022 року визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід колегії суддів передати для вирішення іншому судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська