Ухвала

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 522/20418/18

провадження № 61-6230 ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романюк Валерій Ілліч, на постанову Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_2 , третя особа - акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль», про визнання незаконним рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру, витребування майна з незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 квітня 2018 року № 40432861 державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І. О. на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Витребувано з володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та повернуто її у власність ОСОБА_1 .

Встановлено порядок виконання рішення суду, визначивши, що це рішення є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію на користь ОСОБА_1 права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано припиненим іпотечний договір від 24 жовтня 2007 року, який укладений з метою забезпечення кредитного договору від 24 жовтня 2007 року № 014/0018/82/84820, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», з однієї сторони, та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , з другої сторони. В іншій частині позову відмовлено.

ПостановоюОдеського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2022 року скасовано у частині задоволення позову ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» про визнання незаконним рішення державного реєстратора, визнання припиненим іпотечного договору, витребування майна та ухвалено нове в цій частині про відмову у задоволенні позову. Це ж рішення в частині встановлення порядку виконання рішення суду скасовано. В решті рішення суду залишено без змін.

УхвалоюОдеського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року заявупредставника ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2022 року задоволено.

Роз`яснено заявнику, що відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року у цій справі, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2022 року у частині визнання незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 квітня 2018 року № 40432861 на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 залишено без змін.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2022 року у незміненій частині постановою Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року є підставою для державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 та відповідно проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру за попередніми власниками.

10 травня 2023 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Романюк В. І. подав касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України та викласти вимоги касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, надати докази надсилання іншим учасникам справи листом з описом вкладення копії цієї касаційної скарги та доданих до неї документів або докази надсилання до їх Електронних кабінетів поданих до суду документів, а також докази сплати судового збору. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

У червні 2023 року на виконання вимог ухвали від 17 травня 2023 року заявник направив до суду уточнену редакцію касаційної скарги, у якій зазначив, що при зверненні до суду не сплачував судовий збір з підстав, визначених пунктом 1 рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011, статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц.

Враховуючи характер спірних правовідносин, предмет та підстави заявлених позовних вимог, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 при оскарженні судового рішення у цій справі не має право на пільгу, передбачену частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, доводи заявника про те, що він при зверненні до суду не сплачував судовий збір не заслуговують на увагу.

Також є безпідставним посилання заявника на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 21 березня 2018 року

у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18), оскільки предмет та підстави позову у справах є різними.

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та статті 185 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у встановлений судом строк, станом на 20 червня 2023 року недоліки касаційної скарги не усунуто, зокрема не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 17 травня 2023 року у повному обсязі щодо сплати судового збору, відповідно до статті 185 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (МПП «Голуб» проти України, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романюк Валерій Ілліч, на постанову Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року у цій справі вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь