Справа № 442/5614/22 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/2993/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 вересня 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року акціонерне товариство комерційний банк (далі АТ КБ) «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як із спадкоємців ОСОБА_3 позичальника за кредитним договором №б/н від 25.05.2018 року, заборгованість за цим кредитним договором, яка на дату смерті позичальника ІНФОРМАЦІЯ_1 становила 17442 грн. 52 коп., що є заборгованістю за тілом кредиту.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що, дізнавшись про смерть позичальника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 направив до Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори претензію з пред`явленням вимоги до спадкоємців позичальника про необхідність погасити існуючу заборгованість за вказаним кредитним договором, однак, нотаріальна контора повідомила, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини не звертались.

Позивач зазначає, що відповідачі є спадкоємцями позичальника, які прийняли спадщину після його смерті, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і заяв про відмову від спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття не подавали, а тому, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вони вважаються такими, що прийняли спадщину.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 вересня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 17442 грн. 52 коп. за кредитним договором №б/н від 25.05.2018 року та 2481 грн. судових витрат, а всього: 19923 грн. 52 коп.

Рішення суду оскаржили відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , просять його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянти обґрунтовують тим, що спадщини після смерті ОСОБА_3 , який є чоловіком ОСОБА_2 та батьком для ОСОБА_1 , вони не приймали, а заборгованість у розмірі 3000 грн., про яку повідомили у відділенні «Приватбанку», було сплачено, що підтверджується квитанцією від 11.06.2019 року.

Наголошують, що за життя ОСОБА_3 та після його смерті жодних повідомлень про необхідність погашення заборгованості від банку не приходило. Окрім того, згідно квитанцій, ОСОБА_3 було погашено заборгованість по кредиту в сумі 9443 грн. 80 коп., а кредитного ліміту в розмірі 17000 грн. він не отримував.

Вважає, що при вирішенні даного спору необхідно було застосовувати правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Також звертає увагу, що копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 банку було надано у червні 2019 року, а тому банк пропустив строк для звернення до них із даними вимогами.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 28.11.2023 року, є дата складення повного судового рішення 08.12.2023 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статтей 1218, 1219 ЦК України, зобов`язання боржника за кредитним договором не є такими, що нерозривно пов`язане з його особою, а тому входить до складу спадщини, яка залишилась після його смерті.

Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України, в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч.3 ст.1281 ЦК).

Наслідки пропущення цього строку кредитором передбачені частиною четвертою статті 1281 ЦК України, а саме: кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Судом встановлено, що 25.05.2018 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого ОСОБА_3 надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір якого, в подальшому, було збільшено до 10000 грн.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором на дату смерті позичальника становила 17442 грн. 52 коп., що є заборгованістю за тілом кредиту.

21.06.2020 року позивач надіслав до Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори претензію кредитора з повідомленням про існуючу заборгованість за вказаним вище кредитним договором, у відповідь на яку нотаріальна контора повідомила про відсутність заяв спадкоємців ОСОБА_3 про прийняття спадщини після його смерті та про заведення спадкової справи на підставі претензії позивача.

В подальшому, позивач сформував листи-претензії від 10.09.2020 року безпосередньо відповідачам про необхідність сплати існуючої заборгованості за кредитним договором, проте, доказів надіслання таких претензій відповідачам в матеріалах справи немає.

З матеріалів справи встановлено, що зареєстрованим місцем проживання боржника ОСОБА_3 та відповідачів на день його смерті було: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, доказів на підтвердження тієї обставини, що будинок по АДРЕСА_1 належав (повністю або частково) на праві власності спадкодавцю ОСОБА_3 , в матеріалах справи немає і такі не надані суду.

Таким чином, сам по собі факт прийняття спадщини відповідачами відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, не може бути безумовною підставою для задоволення вимоги позивача, як кредитора спадкодавця-боржника, про погашення ними заборгованості за кредитним договором, яку мав спадкодавець, оскільки позивачем не доведено наявності у боржника на праві власності будь-якого нерухомого та/або рухомого майна, в той час, як відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора лише в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, не дав належної правової оцінки поданим позивачем доказам, допустив порушення норм матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, що призвело до неправильного вирішення даної справи, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги відповідачів, сплачений відповідачкою ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3721 грн. 50 коп. підлягає стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 вересня 2022 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3721 гривень 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 08 грудня 2023 року.

Головуючий: С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич