Справа № 727/222/20
Провадження № 2-ві/727/15/23
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Гавалешка П.С.,

за участю секретаря судового засідання Рудої І.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Танасійчук Наталії Миколаївни від розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Шевченківського районного суду м. Чернівці під головуванням судді Танасійчук Н.М. перебуває цивільна справа заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, про примусове виконання виконавчого листа № 727/222/20 виданого 14.03.2022 р. Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 20751 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 2850 грн.

19 червня 2023 року до провадження судді Шевченківського районного суду м. Чернівці Гавалешка П.С. надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Танасійчук Н.М. від розгляду вищенаведеної справи, в обґрунтування якої зазначено, що розгляд вказаної справи було призначено на 09 червня 2023 року, однак про вказану дату судового засідання ОСОБА_1 не був повідомлений завчасно, зазначає, що дізнався про вказану дату з єдиного реєстру судових рішень. На думку ОСОБА_1 вказані дії є порушенням норм процесуального права, що свідчить про упередженість судді по справі.

Учасники по справі про час та місце розгляду справи про вирішення заяви про відвід були повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явилися.

Представник стягувача адвокат Кирилюк Т.А., суду надала заяву в якій заперечує, щодо вказаної заяви про відвід судді Танасійчук Н.М., зазначає що заява про відвід є не обґрунтованою та такою яка не підлягає задоволенню. Вказує, що підстав для відводу судді передбачені ст.36 ЦПК України відсутні, а зазначені доводи щодо нібито його неповідомлення про дату та час розгляду справи є надуманими. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України.

Розглянувши доводи, викладені в заяві про відвід судді, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні даної заяви слід відмовити за безпідставністю, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Дослідивши обставини, зазначені у заяві про відвід, суд приходить до висновку, що заява не містить підстав, зазначених у ст.36 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 листопада 1997 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року встановив порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція), навівши наступні мотиви (пункти 47-55 рішення).

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, п.п.27, 28, 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 28 жовтня 1998 року (Wettstein v. Switzerland) п.42).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelov.Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

За наведених обставин, не вбачається підстав для задоволення заяви про відвід судді Танасійчук Н.М.

Твердження заявника, наведені в заяві, не можуть розцінюватись, як підстава для відводу судді по справі, оскільки вони не містять обставин, які вказували б на упередженість, необ`єктивність або зацікавленість судді Танасійчук Н.М. при розгляді справи. ОСОБА_1 не позбавлений права на апеляційне оскарження прийнятого рішення суддею за наслідками вирішення справи із зазначенням своїх мотивів, за яких він вважає, що суддею могли бути порушенні процесуальні норми закону.

У поданій заяві про відвід не наведено жодних фактів, які б свідчили про те, що суддя прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи. Крім того, не наведено інших обставин, які свідчать про необ`єктивність та упередженість судді при розгляді справи, передбачених ст. 36, 37 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи.

На підставі наведеного, суд вважає, що викладені заявником обставини не є підставою для відводу судді в силу положень п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Танасійчук Н.М., у зв`язку з чим в задоволенні відводу слід відмовити.

Керуючись ст.33, 36, 40 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Танасійчук Наталії Миколаївни від розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення в справі № 727/222/20 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя П.С. Гавалешко