Справа № 126/728/21
Провадження № 22-ц/801/1144/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Берегового О.Ю., Сопруна В.В.

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Вінницької обласної прокуратури

на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 23 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Хмеля Р.В., повний текст якого складено 31 березня 2023 року

у справі №126/728/21

за позовом керівника Гайсинської окружної прокуратури (позивач) в інтересах держави в особі Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області

до ОСОБА_1 (відповідач)

про відшкодування шкоди,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року керівник Гайсинської окружної прокуратури звернувся в районний суд з позовом в інтересах держави в особі Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в обґрунтування якого посилався на те, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021 визнано незаконним та скасовано рішення 42 сесії 7 скликання Бершадської міської ради № 504 від 20.12.2019 «Про впорядкування умов оплати праці міського голови на 2020 рік» (далі - Рішення № 504) .

Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що депутатом Бершадської міської ради Кольченком О.М. та Бершадським міським головою Кольченком М.І. порушено імперативну заборону щодо участі у прийнятті рішення колегіальним органом у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вказані дії депутата Бершадської міської ради Кольченка О.М. та Бершадського міського голови ОСОБА_1 за своєю суттю є правопорушенням, пов`язаним з корупцією, оскільки порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження. При цьому, такі дії стосувались виключно приватного майнового інтересу Бершадського міського голови ОСОБА_1 , яким на підставі незаконного рішення отримано кошти з місцевого бюджету.

Так, рішенням 42 сесії 7 скликання Бершадської міської ради № 504 від 20.12.2019 «Про впорядкування умов оплати праці міського голови на 2020 рік», яке прийнято з порушенням вимог Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Рішення № 504) визначено порядок та розміри виплат Бершадському міському голові надбавки за розробку проектів нормативно-правових актів (п. 1 рішення), премії (п. 2 рішення), матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки (п. З рішення).

Відповідно до інформації Бершадської міської ради № 01-26/508 від 10.03.2021 протягом січня-листопада 2020 року Бершадському міському голові надбавки за розробку проектів нормативно-правових актів (п. 1 рішення) нараховано 129 511,05 грн, з яких фактично отримано 104 256,36 грн, премії (п. 2 рішення) нараховано 97 940,36 грн, з яких фактично отримано 78 842,00 грн та 2 матеріальних допомоги для вирішення соціально-побутових питань 34 750 грн., з яких отримано 27 973,75 грн та допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки 42 047,50 грн, з яких фактично отримано 33 848,24 грн (п. З рішення).

З огляду на вказане, у зв`язку із визнанням незаконним та скасуванням Рішення № 504 кошти у сумі 244 920,35 грн, виплачені на підставі незаконного рішення, прийнятого з порушенням імперативних норм антикорупційного законодавства, підлягають поверненню до місцевого бюджету (104 256,36 грн (надбавка за розробку проектів нормативно-правових актів) + 78 842,00 грн (премії) + 27 973,75 грн (допомоги для вирішення соціально-побутових питань) + 33 848,24 грн допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки).

Вказані кошти у добровільному порядку не повернуто, а тому прокурор просив стягнути їх з відповідача в судовому порядку.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 23 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

28 квітня 2023 року Вінницькою обласною прокуратурою, за підписом першого заступника керівника В. Гайворона, подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нове рішення про задоволення вимог.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 23 березня 2023 року постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про добросовісність дій відповідача і недоведеність його вини через відсутність постанови про накладення адміністративного стягнення або ж застосування заходів впливу за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, не відповідає обставинам справи та є помилковим. Так, на думку апелянта чинне судове рішення ухвалене Сьомим апеляційним адміністративним судом має преюдиційний характер і про це наголошено у позовній заяві.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Бершадська міська рада просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення суду першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу Вінницької обласної прокуратури просив залишити рішення Бершадського районного суду від 23.03.2023 без змін.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 30 травня 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сумою яка стягується 244920,35 грн, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (268400 грн), спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому колегією суддів вирішено, що справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що рішенням Бершадської міської ради Вінницької області 42 сесії 7 скликання від 20.12.2019 № 504 «Про впорядкування умов оплати праці міського голови на 2020 рік» вирішено:

- встановити надбавку за розробку проектів нормативно-правих актів міському голові ОСОБА_1 в розмірі до 100 % посадового окладу за розробку з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та вислугу років;

- здійснювати преміювання міського голови ОСОБА_1 в розмірі до 100% посадового окладу в межах фонду преміювання, утвореного у розмірі до 100 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці;

- надавати міському голові ОСОБА_1 щорічно матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати.

Відповідно до інформації Бершадської міської ради № 01-26/508 від 10.03.2021 протягом січня-листопада 2020 року Бершадському міському голові надбавки за розробку проектів нормативно-правових актів (п. 1 рішення) нараховано 129 511,05 грн, з яких фактично отримано 104 256,36 грн, премії (п. 2 рішення) нараховано 97 940,36 грн, з яких фактично отримано 78 842,00 грн та дві матеріальних допомоги для вирішення соціально-побутових питань 34 750 грн, з яких отримано 27 973,75 грн та допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки 42 047,50 грн, з яких фактично отримано 33 848,24 грн (п. 3 рішення).

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021 року у справі №120/1305/20-а задоволено апеляційну скаргу першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури та рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.10.2020 року скасовано, прийнято нову постанову, якою адміністративний позов керівника Бершадської місцевої прокуратури задоволено, визнано незаконним та скасовано вищевказане рішення Бершадської міської ради.

Дана постанова не оскаржувалась в касаційному порядку та відповідно набрала законної сили 17.02.2021.

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні вимог суд першої інстанції виходив із недоведеності тих обставин, які мають значення для справи і на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, суду не надано доказів наявності підстав стягнення матеріальної шкоди з відповідача.

Так, суд прийшов до висновку, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Разом з тим, доказів про набуття ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 244 920,23 грн у результаті рахункової помилки матеріали справи не містять, і на такі обставини справи сторони не посилаються.

Крім того, на думку суду звертаючись з позовом до суду, позивач не мав правових підстав посилатися на ст. 35 ЗУ «Про запобігання корупції» як на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією, оскільки рішенням Конституційного Суду України №13-р/2020 від 27.10.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення ст. 35, 65 ЗУ «Про запобігання корупції».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із загального правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Відповідно частини 2 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Постанови КМУ «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» № 268 від 09.03.2006 року визначено, що преміювання голів обласних, районних і районних у містах рад, їх заступників, сільських, селищних і міських голів, установлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірах, визначених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура заробітної плати згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці» складається із основної, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Виходячи із аналізу статті 1215 ЦК України обов`язок довести рахункову помилку і недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у частині 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Разом з тим, докази про набуття ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 244 920,23 грн у результаті рахункової помилки позивача в матеріалах справи відсутні.

Не підтверджені належними і допустимими доказами твердження апелянта про те, що відповідач ОСОБА_1 , як міський голова Бершадської міської ради, беручи участь у прийнятті рішення «Про впорядкування умов оплати праці міського голови на 2020», яким вирішено питання про встановлення надбавки до посадового окладу міському голові, про його преміювання, надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги для оздоровлення, при наявності реального конфлікту інтересів, вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією.

В справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку.

Правове положення, за яким обвинувачений (підсудний) вважається невинуватим, поки його вину не буде доведено в установленому законом порядку, причому винуватою особа може бути визнана в обвинувальному вироку суду, що набрав законної сили. Важливими постулатами презумпції невинуватості є положення про те, що усякий сумнів щодо доведення обвинувачення, який не можна усунути, тлумачиться на користь обвинуваченого; обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях; не доведена винуватість є доведеною невинуватістю; обов`язок доведення лежить на органах обвинувачення й не може перекладатися на обвинуваченого та його захисника; визнання обвинуваченим своєї вини може бути покладено в основу обвинувачення лише в сукупності з іншими доказами. Однією з важливих гарантій здійснення принципу презумпції невинуватості є конституційне право на захист.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує право на справедливий суд. Таке «право» включає в себе низку обов`язкових елементів, зокрема: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Та обставина, що відповідач ОСОБА_1 є особою, що підпадає під дію положень Закону України «Про запобігання корупції» і відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 28 зазначеного Закону має обов`язок щодо вжиття заходів по недопущенню виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів та повідомляти про наявність таких конфліктів, учасниками справи не заперечується.

Разом з тим, відомостей про те, що судовим рішенням ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язане з корупцією, матеріали справи не містять.

Посилання апелянта на те, що таким судовим рішенням є постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021 не приймаються до уваги, оскільки такі доводи є власним тлумаченням апелянтом норм матеріального права.

Так, зазначеною постановою суду було визнано незаконним та скасовано рішення 42 сесії 7 скликання Бершадської міської ради від 20.12.2019 «Про впорядкування умов оплати праці міського голови на 2020 рік». Питання щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні корупційного правопорушення цим судом не вирішувалось.

Згідно з статтею 66 Закону України «Про запобігання корупції» збитки, шкода, завдані державі внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила відповідне правопорушення, в установленому законом порядку.

Відповідно до статті 284 КпАП України, рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів є адміністративними правопорушеннями, передбаченими частиною 1 і частиною 2 статті 172-7 КпАП України відповідно, а відтак належним і допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні таких адміністративних правопорушень могла б бути постанова про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 та/або частиною 2 статті 172-7 КпАП України, а не постанова суду адміністративної юрисдикції, де розглядалося і вирішувалося питання про законність прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.

Саме така постанова в справі про адміністративне правопорушення могла б бути преюдиційним актом, тобто обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої вона ухвалена, і то лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (частина 6 статті 82 ЦПК України).

Посилання на те, що у даному випадку шкода спричинена ОСОБА_1 , є шкодою заподіяною внаслідок вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а тому підлягає відшкодуванню у порядку статті 1166 ЦК України колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Статтею 1166 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду (цивільно-правовий делікт) й підлягає застосуванню у випадку відсутності між сторонами інших договірних чи трудових правовідносин, тобто не може застосовуватися до правовідносин з відшкодування (повернення) працівником нібито зайво виплаченої йому заробітної плати.

Як встановлено вище, для відшкодування збитків, шкоди, завданих державі внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, слід спочатку встановити і довести вину особи, яка його вчинила.

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі відсутні підстави для перерозподілу чи відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Вінницької обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 23 березня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: І. М. Стадник
Судді: Ю.О. Береговий В.В. Сопрун