печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2023 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Литвинова І. В., вивчивши матеріали скарги представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на дії та постанови державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мамедова Каміля Асіфовича у виконавчих провадженнях № НОМЕР_2 від 21 квітня 2023 року, № НОМЕР_1 від 26 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга представника боржника у виконавчих провадження №№ НОМЕР_2 від 21 квітня 2023 року, 1605543 від 26 квітня 2023 року ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якому просив:

- поновити строк для подання скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мамедова К. А.;

- визнати протиправними дії та постанови державного виконавця Мамедова К. А. щодо відкриття виконавчих проваджень № НОМЕР_1 від 26 квітня 2023 року, № НОМЕР_2 від 21 квітня 2023 року;

- визнати неправомірними (незаконними), протиправними і скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень № НОМЕР_1 від 26 квітня 2023 року, № НОМЕР_2 від 21 квітня 2023 року;

- визнати неправомірними (незаконними), протиправними і скасувати постанови про арешт коштів боржника від 27 квітня 2023 року у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 26 квітня 2023 року та від 25 квітня 2023 року у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 21 квітня 2023 року;

- визнати бездіяльність державного виконавця щодо не направлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчих проваджень № НОМЕР_1 від 26 квітня 2023 року, № НОМЕР_2 від 21 квітня 2023 року у строки та у порядку, регламентованому ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»;

- визнати бездіяльність державного виконавця щодо не повернення виконавчого документа - постанови Оболонського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року № 756/7769/22 стягувачу - Оболонському районному суду м. Києва у зв`язку із пропуском встановленого законом строку (три місяці) для пред`явлення виконавчого документа до виконання;

- зобов`язати державного виконавця Мамедова К. А. повернути Оболонському районному суду м. Києва виконавчий документ - постанову Оболонського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року № 756/7769/22 стягувачу - Оболонському районному суду м. Києва у зв`язку із пропуском встановленого законом строку (три місяці) для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В обґрунтування скарги вказано, що постанови у вказаних виконавчих провадженнях боржнику не направлялися у передбаченому статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» порядку і строках. Виконавчий документ - постанова Оболонського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року у справі № 756/7769/22 - набрала законної сили 18 жовтня 2022 року, однак до виконання пред`явлено поза межами трьохмісячного строку, оскільки відкриття проваджень здійснено постановами від 21 квітня 2023 року і 26 квітня 2023 року. Тому згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» Відділ виконання мав повернути виконавчий документ без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, чого не було зроблено.

Проте, вказана скарга не може бути прийнята судом до розгляду, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (пункт 6).

Відповідно до частини другої ст. 74 Закону № 1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ст. 287 КАС України,учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

06 лютого 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 757/62025/17-ц (провадження №14-619цс18) прийшла до висновку, що оскільки КУпАП не передбачено можливості оскарження у порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання, то оскарження дій державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення, має відбуватися за правилами адміністративного судочинства.

Отже, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішення про притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду у порядку, передбаченому законом.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року у справі № 756/7769/22 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000, 00 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у сумі 496, 20 грн.

Отже судове рішення, яке знаходиться на виконанні в Оболонському відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчих провадженнях №№ НОМЕР_2, НОМЕР_1, ухвалене не у порядку Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 4 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі», юрисдикційність розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС залежить від спеціалізації суду, який ухвалив рішення, що підлягає примусовому виконанню органами ДВС.

У порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення підлягають розгляду, якщо підлягає виконанню рішення суду загальної юрисдикції, ухвалене відповідно до ЦПК (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною першою статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (пункт 1); адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті (пункт 4).

Відповідно до частини другої цієї статті окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (частина перша статті 287 КАС України).

Необхідно зауважити, що визначення юрисдикційності залежить від установлення судами таких обставин: чи є вказана скарга реалізацією учасником справи права на судовий контроль за виконанням судового рішення в конкретній справі, чи це є самостійним правом на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів, їх посадових осіб, виконавця чи приватного виконавця як суб`єктів, наділених владними повноваженнями при вчиненні виконавчих дій.

З огляду на наведені вище положення ст. 447 ЦПК України та частиною першою ст. 287 КАС України, враховуючи вимоги скарги, а також викладені в ній обставини, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини необхідно вирішувати шляхом подання відповідної позовної заяви, як передбачено частиною першою ст. 287 КАС України.

За таких обставин, згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, у відкритті провадження за цією скаргою слід відмовити, оскільки скарга не підлягає розгляду у суді у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-19, 33, 186, 351-354, 447 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на дії та постанови державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мамедова Каміля Асіфовича у виконавчих провадженнях № НОМЕР_2 від 21 квітня 2023 року і № НОМЕР_1 від 26 квітня 2023 року.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення з відповідною позовною заявою у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І. В. Литвинова