КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-6782/12 Головуючий у суді І інстанції Трусова Т.О.
Провадження № 22-ц/824/2936/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчому листі, заінтересовані особи: стягувач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», боржник - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.10.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором від 28.03.2008 № 591-100/ФК-08.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 591-100/ФК-08 від 28.03.2008. На виконання цього рішення було видано виконавчий лист. Згідно договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 2258/К від 15.06.2020 первісний кредитор відступив право вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», що відповідно до статті 442 ЦПК України є підставою для заміни сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.03.2021 року заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було задоволено, проте постановою Київського апеляційного суду від 28.07.2021 року вказану ухвалу скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За результатами повторного розгляду заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» 16.11.2021 року Дарницьким районним судом м. Києва було постановлено ухвалу про задоволення заяви.

Не погодившись з вказаною ухвалою, боржник ОСОБА_1 знову оскаржив її до суду апеляційної інстанції, та постановою Київського апеляційного суду від 30.06.2022 року ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2021 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задоволено.

У виконавчому провадженні з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2012 року у цивільній справі № 2-6782/12 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором замінено первісного стягувача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2, офіс 205, код юридичної особи 40696815, р/р НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволення заяви ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" про заміну стягувача у виконавчому листі по справі № 234/10056/15-ц відмовити.

Апелянт не погоджується з вказаною ухвалою, вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не надано доказів правонаступництва та заміни кредитора ПАТ "Дельта Банк" у цивільній справі № 2-6782/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором, так само як і не надано жодних доказів, що предметом розгляду спору у цивільній справі № 2-6782/12 було стягнення заборгованості за кредитним договором № 591-100/ФК-08.

Вказував, що наявне в матеріалах справи заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.10.2012 року у справі № 2-6782/12 не містить інформацію (докази), що предметом розгляду вказаного спору був позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості саме за кредитним договором № 591-100/ФК-08 від 28.03.2008 року, право вимоги за яким набуло ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». В заочному рішенні суду від 25.10.2012 року відсутнє жодне посилання на номер кредитного договору на підставі якого проводилось стягнення заборгованості у справі № 2-6782/12.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, вказував, що здійснюючи заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції не врахував, що із такою вимогою товариства до суду не зверталося, адже за змістом заяви «ФК «Дніпрофінансгруп» заявник просив здійснити заміну стягувача ПАТ "Дельта Банк" на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у виконавчому листі по справі № 234/10056/15-ц.

Зазначав, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не було надано доказів наявності відкритого виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором № 591-100/ФК-08 від 28.03.2008 року. В матеріалах справи наявна лише копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 40822897 від 05.06.2014 року, що підтверджує факт завершення виконавчого провадження. Крім того, у клопотанні від 13.09.2022 року представник заявника зазначає, що виконавчий лист перебував на виконанні у відділі державної виконавчої служби по 05.06.2014 року.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував також тим, що в провадженні Дарницького районного суду м. Києва ніколи не перебувала цивільна справа № 234/10056/15-ц за позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором про яку зазначав заявник у прохальній частині заяви про заміну стягувача у виконавчому листі. Не погоджується з висновком суду першої інстанції про технічну описку у прохальній частині заяви на номер цивільної справи № 234/10056/15-ц не грунтується на відповідних доказах, а є припущенням так як ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не зверталось до суду із заявою про уточнення вимог (зміну) заяви або виправлення посилки в прохальній частині заяви. Вважає, що вказаний висновок суду не відповідає одній із основних засад цивільного судочинства - диспозитивності.

На підставі викладеного апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, щодо законності і обгрунтованості судового рішення, а також не грунтується на засадах верховенства права та не відповідає завданню цивільного судочинства визначеного ЦПК України.

11 листопада 2022 року на поштову адресу Київського апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги від скаржника, просив врахувати вказані доповнення при апеляційному розгляді справи.

12 травня 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги щодо ненадання доказів правонаступництва, як на підставу у скасуванні ухвали, вказував, що згідно матеріалів справи позивачем ПАТ "Дельта Банк" було надано позовну заяву в якій зазначено саме про кредитний договір № 591-100/ФК-08 від 28.03.2008 року, його копія, розрахунок та ін. В матеріалах справи відсутні документи, що свідчать про те, що позивачем надано інформацію про інший кредитний договір, а ніж договір № 591-100/ФК-08 від 28.03.2008 року. На думку заявника це підтверджує той факт, що суд відкрив провадження у справі та ухвалив заочне рішення саме на підставі вищезазначеного кредитного договору. Вказував, що апелянт не надав, будь-яких інших доказів про наявність у матеріалах справи іншого договору, а тому вважає довід про відсутність доказів правонаступництва заявника у справі необгрунтованими.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що звернення правонаступника із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту указаних норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Встановлено, що 25.10.2012 року Дарницький районний суд м. Києва ухвалив заочне рішення у цивільній справі № 2-6787/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зі змісту рішення вбачається, що предметом судового розгляду було стягнення заборгованості за кредитним договором, що був укладений 28.03.2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк», право вимоги від якого в подальшому перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

Слід зазначити, що після знищення судової справи у зв`язку з закінченням строку зберігання оригінал рішення суду, CD-диски із записами фіксування судового засідання технічними засобами та ухвала про відмову у перегляді заочного рішення зберігались в архіві суду, а після першого скасування ухвали про заміну сторони виконавчого провадження були долучені до матеріалів заяви та зберігались в окремому конверті.

05.11.2012 року заочне рішення суду у цивільній справі № 2-6787/12 набрало законної сили, а 13.03.2013 за ним було видано виконавчий лист, що підтверджується його копією (а.с. 151).

Виконавчий лист перебував на виконанні у відділі державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції міста Києва (виконавче провадження № 40822897) та був повернутий стягувачу згідно з постановою державного виконавця від 05.06.2014 на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 152).

15.06.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» (банком) та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (новим кредитором) укладено договір про відступлення прав вимоги № 2258/К, відповідно до умов якого банк відступив новому кредитору належні банку права вимоги до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором від 28.03.2008 № 591-100/ФК-08.

Це договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А. В. та зареєстрований у реєстрі за № 403.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із вищезазначеними положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність у суду першої інстанції підстав для задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони у виконавчому листі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження суд першої інстанції дотримався положень статті 442 ЦПК України та вірно застосував до спірних правовідносин вимоги статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".

Задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором факторингу є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не було надано доказів наявності відкритого виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором № 591-100/ФК-08 від 28.03.2008 року, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що у заочному рішенні Дарницького районного суду міста Києва від 25.10.2012 року не зазначено інформації про кредитний договір № 591-100/ФК-08 від 28.03.2008 року, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки звертаючись з позовною заявою ПАТ "Дельта Банк" зазначив саме вищезазначений кредитний договір, в матеріалах справи відсутні документи, що свідчать про те, що позивачем надано інформацію про інший кредитний договорів, аніж кредитний договір № 591-100/ФК-08 від 28.03.2008 року.

Тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції відкрив провадження у справі та ухвалив заочне рішення саме на підставі вищезазначеного кредитного договору. Разом з тим, скаржник не надав доказів про наявність у матеріалах справи іншого договору.

Що стосується вказівки у прохальній частині заяви на номер цивільної справи № 234/10056/15-ц, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з огляду на описову частину заяви і додані до неї документи є очевидним, що така вказівка є технічною опискою, яка не має значення для розгляду цієї справи, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції докази подані заявником 13.09.2022 року безпідставно були приєднані до матеріалів справи через пропуск строку для їх подання, суд апеляційної інстанції відхиляє як безпідставні, оскільки докази, а саме документи, що підтверджують видачу виконавчого листа за рішенням суду та те що він перебував на виконанні у відділі державної виконавчої служби, то вони заявником були надані для повного та всебічного розгляду справи на виконання постанови Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року, якою апеляційний суд зобов`язав суд першої інстанції перевірити докази наявності самого рішення та набрання ним законної сили, а також доказів видачі виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження. Крім того, заява розглядається в порядку здійснення контролю виконання судового рішення, а законодавець не передбачив будь-яких обмежень у строках надання доказів при розгляді заяв або скарг в цьому порядку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «22» червня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.В. Кулікова

В.І. Олійник