Провадження № 2/522/816/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання - Смоковій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою Дачно-будівельного кооперативу «Науковий Працівник Держуніверситету», в особі голови Бойко Ірини Миколаївни, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Одеська міська рада, про знесення об`єктів самочинного будівництва,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 01.09.2020 року надійшла позовна заява Дачно-будівельного кооперативу «Науковий Працівник Держуніверситету», в особі голови Бойко Ірини Миколаївни, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Одеська міська рада, про знесення об`єктів самочинного будівництва.

В обґрунтуванні позовної заяви зазначено, що позивачу на праві постійного користування на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії 1-ОД №004710 від 29.12.2001 року, який було видано на підставі рішення Одеської міської ради народних депутатів №442-ХХІІІ від 09.12.1999 року, належить земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 . В межах вищевказаної земельної ділянки ДБК «Науковий працівник Держуніверситету», яка розташована по вул.Тіниста, у Приморському районі в м.Одеса, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0178 га, кадастровий номер :50:004:0292, за адресою: АДРЕСА_2 . На території вказаної земельної ділянки знаходиться приватний дачний будинок, за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 101, загальною площею 140 кв.м., власником якого є ОСОБА_1 .

Позивачем під час перевірки пожежних проїздів щодо відповідності будівельним нормам і правилам на території згідно плану землекористування, біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено порушення: ширина пожежного проїзду між АДРЕСА_3 не відповідає необхідним вимогам законодавства. Для з`ясування вказаної обставини було проведено топографічне дослідження за результатами було виявлено, що паркан відповідача ОСОБА_1 (зі сторони пожежного проїзду) знаходиться на території постійного користування позивача, а також зменшує ширину пожежного проїзду на 1,89 м., дачний будинок відповідача ОСОБА_1 частково розташований на території постійного користування позивача, а також зменшує ширину пожежного проїзду на 0,82 м.

Таким чином, позивач вважає, що ОСОБА_1 створила перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою, та просить суд зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод Дачно-будівельному кооперативу «Науковий працівник Держуніверситету» в користуванні пожежного проїзду між АДРЕСА_3 , шляхом знесення (за власний рахунок) самочинно збудованих дачного будинку за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 101, який розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :50:004:0292 за адресою: АДРЕСА_2 , і паркану.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.09.2023 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2021 року клопотання представника позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи задоволено. Призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 1. Чи розташований паркан та/або частина дачного будинку, що належить ОСОБА_1 , за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 101, за адресою: АДРЕСА_2 , (зі сторони пожежного проїзду) на земельній ділянці, що перебуває на праві постійного користування Дачно-будівельного кооперативу «Науковий Працівник Держуніверситету» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії 1-ОД № 004710 від 29.12.2001, який було виданий на підставі рішення Одеської міської Ради народних депутатів №442-ХХІІІ від 09.12.1999? Чи зменшує таке розташування паркану та/або дачного будинку ширину пожежного проїзду? Якщо так, то на скільки? 2. Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва проведення перебудови дачного будинку за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 101, за адресою: АДРЕСА_2 , для перенесення його складових частин/елементів із земельної ділянки, яка перебуває на праві постійного користування Дачно-будівельного кооперативу «Науковий Працівник Держуніверситету» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії 1-ОД № 004710 від 29.12.2001, на земельну ділянку розміром 0.0178 га, за кадастровим номером :50:004:0292, за адресою: АДРЕСА_2 ? Якщо так, то яким чином?

14.04.2021 року до суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, в якому просить надати:

1. Документацію із землеустрою на земельну ділянку площею 3,1915 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у повному обсязі з каталогами координат в державній системі координат;

2. Затверджений та узгоджений детальний план території ДБК «Науковий Працівник Держуніверситету» з вказанням усіх проходів, проїздів та майданчиків загального користування, у тому числі протипожежних проїздів;

3. Документації із землеустрою на земельну ділянку АДРЕСА_2 (кадастровий номер :50:004:0292) у повному обсязі з каталогами координат в державній системі координат;

4. Проект з будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 в повному обсязі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.04.2021 року провадження у справі поновлено.

15.06.2023 року від представника позивача до суду надійшли додаткові матеріали стосовно земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , за клопотанням експерта від 14.04.2021 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано від відповідача ОСОБА_1 належним чином завірені копії наступних документів: документації із землеустрою на земельну ділянку АДРЕСА_2 (кадастровий номер :50:004:0292) у повному обсязі з каталогами координат в державній системі координат; проект з будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 в повному обсязі.

21.07.2021 року до суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов акт та повідомлення про неможливість надання висновку.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2023 року постановлено тимчасово вилучити для дослідження судом від ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) належним чином завірені копії наступних документів:

-документації із землеустрою на земельну ділянку АДРЕСА_2 (кадастровий номер :50:004:0292) у повному обсязі з каталогами координат в державній системі координат;

-проект з будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 в повному обсязі. Виконання ухвали доручено Першому Приморському відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65026, м. Одеса, Польський узвіз, 6).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.10.2023 року постановлено тимчасово вилучити для дослідження судом від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) належним чином завірені копії наступних документів: документації із землеустрою на земельну ділянку АДРЕСА_2 (кадастровий номер :50:004:0292) у повному обсязі з каталогами координат в державній системі координат; проект з будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем за вказаним виконавчим документом є Приморський районний суд м. Одеси (, місцезнаходження юридичної особи: 65110, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 33), боржником - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). Виконання ухвали доручено Першому Приморському відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65026, м.Одеса, Польський узвіз, 6). Ухвалу суду виконати в строк до 26 листопада 2021 року.

15.12.2022 року до суду від Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов лист на виконання ухвали суду від 27.10.2021 року та надано копію технічного паспорту на дачний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та копії витягів із державних реєстрів.

04.04.2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява, де зазначила, що в ході ремонту проект з будівництва був загублений.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.04.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

07.06.2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шаврова В.В. надійшли письмові пояснення, де зазначено, що право власності відповідача на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано на підставі декларації про готовність об`єкту до експлуатації ОД 00 виданий 09.10.2018 року Управлінням ДАБК ОМР. Вказаний дачний будинок був збудовано на земельній ділянці, яка належить відповідачу на праві власності. Відповідач зареєструвала право власності на спірний будинок відповідно до норм чинного законодавства, в свою чергу, позивач не звертався до державних органів щодо перевірки законності введення будинку в експлуатацію. Таким чином, відсутність звернень до контролюючих органів щодо перевірки законності будівництва будинку, малозначності зазначених позивачем порушень в контексті співмірності заявленому способу захисту, а також фактичним обставинам справи, які виражаються в тому, що паркан відповідача розташований на одному рівні з іншими парканами, свідчить про безпідставність та недоведеність позовних вимог, у зв`язку із чим, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання 14.12.2023 року з`явились представник позивача, представник відповідача та відповідач.

В судовому засіданні представник позивача просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача та відповідач просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Датою складання повного тексту судового рішення є 21.12.2023 року.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Дачно-будівельному кооперативу «Науковий Працівник Держуніверситету», на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №004710 від 29.12.2001 року, який було видано на підставі рішення Одеської міської ради народних депутатів №442-ХХІІІ від 09.12.1999 року, на праві постійного користування належить земельна ділянка, площею 3,1915 га, за адресою: по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер :50:004:0292, площею 0,0178 га, цільове призначення: для індивідуального дачного будівництва, за адресою: АДРЕСА_2 . Дата державної реєстрації земельної ділянки 29.12.2017 року.

ОСОБА_1 на праві власності належить дачний будинок, загальною площею 140 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, розташований на земельній ділянці кадастровий номер :50:004:0292.

Дачно-будівельним кооперативом «Науковий Працівник Держуніверситету» здійснювалась перевірка пожежних проїздів щодо відповідності будівельним нормам і правилам, під час якої було виявлено, що ширина пожежного проїзду між АДРЕСА_3 біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 не відповідає необхідним вимогам законодавства України.

Для з`ясування вказаної обставини було проведено топографічне дослідження за результатами було виявлено, що паркан відповідача ОСОБА_1 (зі сторони пожежного проїзду) знаходиться на території постійного користування позивача, а також зменшує ширину пожежного проїзду на 1,89 м., дачний будинок відповідача ОСОБА_1 частково розташований на території постійного користування позивача, а також зменшує ширину пожежного проїзду на 0,82 м.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Статтею 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Частиною 1 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Тобто при здійсненні будівництва власник зобов`язаний дотримуватися норм та правил, встановлених законодавством України.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через ознаки, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Разом з тим положення ч.7 статті 376 ЦК України передбачають різні підстави для здійснення проведення перебудови.

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений або приведений у попередній стан особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України, а саме: якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; якщо така забудова порушує права інших осіб; якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть також бути особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14, а також неодноразово була підтримана Верховним Судом, зокрема у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 127/27333/16-ц (провадження № 61-663св18), від 24 липня2019 року у справі № 369/8107/15-ц (провадження № 61-30914св18),від 20 листопада 2019 року у справі № 685/1537/17-ц (провадження№ 61-13076св19), від 10 червня 2020 року у справі № 127/11492/16-ц (провадження № 61-40353св18).

Згідно зі ст.39 Закону про містобудування прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Частиною 5 ст.26 Закону про містобудування визначено, що проектування будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Верховний суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача».

Зокрема позивач наголошує на тому, що паркан відповідача ОСОБА_1 (зі сторони пожежного проїзду) знаходиться на території постійного користування позивача, а також зменшує ширину пожежного проїзду на 1,89 м., дачний будинок відповідача ОСОБА_1 частково розташований на території постійного користування позивача, а також зменшує ширину пожежного проїзду на 0,82 м.

На підтвердження чого позивачем було заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, яке ухвалою Приморського суду від 23.02.2021 року було задоволено, та судом було призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

1. Чи розташований паркан та/або частина дачного будинку, що належить ОСОБА_1 , за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 101, за адресою: АДРЕСА_2 , (зі сторони пожежного проїзду) на земельній ділянці, що перебуває на праві постійного користування Дачно-будівельного кооперативу «Науковий Працівник Держуніверситету» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії 1-ОД № 004710 від 29.12.2001, який було виданий на підставі рішення Одеської міської Ради народних депутатів №442-ХХІІІ від 09.12.1999? Чи зменшує таке розташування паркану та/або дачного будинку ширину пожежного проїзду? Якщо так, то на скільки?

2. Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва проведення перебудови дачного будинку за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 101, за адресою: АДРЕСА_2 , для перенесення його складових частин/елементів із земельної ділянки, яка перебуває на праві постійного користування Дачно-будівельного кооперативу «Науковий Працівник Держуніверситету» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії 1-ОД № 004710 від 29.12.2001, на земельну ділянку розміром 0.0178 га, за кадастровим номером :50:004:0292, за адресою: АДРЕСА_2 ? Якщо так, то яким чином?

У свою чергу відповідач ОСОБА_1 задля проведення експертного дослідження необхідно було суду надати документи на клопотання експерта, зокрема: документації із землеустрою на земельну ділянку АДРЕСА_2 (кадастровий номер :50:004:0292) у повному обсязі з каталогами координат в державній системі координат; проект з будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З аналізу наведеної норми процесуального закону слід дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановлює, що відповідач був обізнаний про наявність ухвали про призначення будівельно-технічної експертизи, окрім цього судом були постановлені ухвали про витребування доказів від відповідача та про тимчасове вилучення документів у відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що судом вжито належних процесуальних заходів з метою проведення будівельно-технічної експертизи та забезпечення участі відповідача у її проведенні.

Відповідач не повідомив жодних поважних підстав, які перешкоджали йому надати необхідні документи на клопотання експерта, виконати ухвалу суду про витребування доказів, та в повному обсязі виконати ухвалу суду про тимчасове вилучення доказів.

Вказані дії та бездіяльність відповідача, що призвели до неможливості проведення експертизи, надають суду можливість визнати факт, який відповідачем (його представником) заперечується, та встановити, з урахуванням інших доказів, факт того, що паркан відповідача ОСОБА_1 (зі сторони пожежного проїзду) знаходиться на території постійного користування позивача, а також зменшує ширину пожежного проїзду на 1,89 м., дачний будинок відповідача ОСОБА_1 частково розташований на території постійного користування позивача, а також зменшує ширину пожежного проїзду на 0,82 м.

Доказів на спростування викладеного стороною відповідача суду не було надано.

Тому суд вважає, що позивачем доведено належним чином підстави позову, а саме, те, що будівництво дачного будинку, загальною площею 140 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яке здійснене ОСОБА_1 є самовільним, в частині паркана відповідача, який знаходиться на території постійного користування позивача, а також зменшує ширину пожежного проїзду на 1,89 м., та частини дачного будинок відповідача ОСОБА_1 , який частково розташований на території постійного користування позивача, а також зменшує ширину пожежного проїзду на 0,82 м, оскільки вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Згідно частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 18.12.2009 р. "Про судове рішення у цивільній справі" під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статей 124, 129 Конституції України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Оцінюючи аргументи, викладені сторонами по справі в судовому засіданні та у заявах по суті справи, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень, (рішення у справі "Руїз Торіха проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія А, N 303- А, параграф 29).

Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність

кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності,

враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Дачно-будівельного кооперативу «Науковий Працівник Держуніверситету», в особі голови Бойко Ірини Миколаївни, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Одеська міська рада, про знесення об`єктів самочинного будівництва.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до змісту ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Судом встановлено, що позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 гривень, що підтверджується квитанцією про сплату №54940 від 31.08.2020 року.

У зв`язку із задоволенням позовної заяви, судовий збір у розмірі 2 102,00 гривень підлягає стягнення з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статями 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Дачно-будівельного кооперативу «Науковий Працівник Держуніверситету», в особі голови Бойко Ірини Миколаївни (, адреса: м.Одеса, вул.Тіниста, 16), до ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Одеська міська рада, про знесення об`єктів самочинного будівництва задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 знести (за власний рахунок) самочинно збудовані частину дачного будинку за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 101, який розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :50:004:0292 за адресою: АДРЕСА_2 , і паркану.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дачно-будівельного кооперативу «Науковий Працівник Держуніверситету», в особі голови Бойко Ірини Миколаївни (, адреса: м.Одеса, вул.Тіниста, 16) судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21.12.2023 року.

Суддя Донцов Д.Ю.