Провадження № 6/686/326/23
УХВАЛА

22.06.2023 м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Стефанишин С.Л., розглянувши матеріали справи №686/15728/23 за заявою ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», стягував ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», боржник ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду перебуває справа про заміну сторони виконавчого провадження посилаючись на те, що на примусовому виконанні приватного виконавця Терлеєва І.М., знаходиться виконавчий напис про стягнення з зазначеного боржника кредитної заборгованості на користь стягувача. За договором відступлення прав вимоги №20230202 від 02.02.2023 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» уступило право вимоги ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» тому заявник вважає, що достатньо підстав для заміни сторони виконавчого провадження.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За змістом статті 15 ЦПК України як цивільну юрисдикцію розуміють компетенцію загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК Українисуддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Положення вказаної норми права застосовуються для заміни сторони у виконавчому провадженні, відкритому на підставі судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року в справі № 280/456/20 (адміністративне провадження № К/9901/32676/20) зазначено, що «твердження апеляційного суду про те, що суд не бере до уваги посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17, оскільки в цій справі спір вирішувався за нормами КАС України в редакції, що була чинною до 15 грудня 2017 року і ст. 264 якого (на відміну від ст. 379 КАС України в редакції з 15 грудня 2017 року) не містила застереження про подання заяви до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, колегія суддів вважає помилковими з огляду на те, що у справі, яка розглядається, відсутні будь-які судові рішення. Поряд з цим, питання заміни сторони виконавчого провадження виникло на підставі рішення іншого органу, а саме на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, колегія суддів вважає, що питання стосовно заміни сторони виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства. Зазначене також підтверджується усталеною судовою практикою, згідно якої заява про заміну сторони виконавчого провадження, подана щодо виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, не розглядається в порядку цивільного судочинства, а підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства (постанови Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 640/15952/19, від 11 серпня 2021 року у справі № 372/715/21)».

Доводи заяви зводяться до власного тлумачення заявником норм процесуального права та не спростовують висновків судів, які зроблені з дотриманням вимог закону.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів покладено законодавством саме на адміністративні суди. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23 червня 2022 року у справі № 939/1755/21.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тому суд вважає, що при вирішенні спорів, пов`язаних з виконавчим провадженням щодо виконавчих написів нотаріуса необхідно застосовувати норми адміністративного судочинства.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що у даному випадку мають місце адміністративна юрисдикція. Отже, такий спір не може бути предметом розгляду в судовому порядку в суді загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, ЦПК України, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення позивачів до суду з позовом та розгляду справи судом першої інстанції, установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналогічна норма закріплена й у частині першій статті 19 ЦПК України у діючій редакції.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Зважаючи на викладене суд вважає, що зазначений спір має розглядатись саме у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що слід відмовити у відкритті провадження.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі №686/15728/23 за заявою ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», стягував ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», боржник ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку КАС.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С. Стефанишин