УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/10764/22

Провадження №: 2/755/1303/23

"15" червня 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваленко І.В.,

при секретарі Назаровій І.В.,

за участю :

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Солодовникова Андрія Вікторовича про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.11.2022 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

19 травня 2023 року (вх.№23966/23) через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду міста Києва представником відповідача Солодовниковим Андрієм Вікторовичем, який діє в інтересах Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», подано заяву про закриття провадження у справі на підставі ст.255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Заява обґрунтована тим, що станом на день розгляду справи відсутній предмет спору, оскільки дія трудового договору з позивачем відновлена згідно з наказом від 14.04.2023 №168-к, на підтвердження чого додає до заяви копію вказаного наказу, та зазначає, що позивач особисто ознайомлений з наказом, перебуває на робочому місці та виконує покладені на нього трудові обов`язки.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про закриття провадження у справі. Послався на те, що дійсно наказом від 14 квітня 2023 року №168-к «Про відновлення дії трудових договорів», з 01 травня 2023 року відповідач відновив з ним дію трудового договору, однак предметом спору є визнання незаконним та скасування пункту 2 наказу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 30.08.2022 року № 240-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 », який на сьогоднішній день відповідачем не скасований, а відповідачем не виплачений йому середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральна шкода. Вважав, що підстави для закриття провадження у справі відсутні, оскільки між сторонами існує спір.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. 15 червня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Солодовникова Андрія Вікторовича, який діє в інтересах Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Вислухавши думку позивача, вивчивши клопотання та матеріали справи, оцінивши наведені сторонами цивільного процесу доводи щодо підстав зупинення провадження у справі, приходить до наступних висновків.

Суд, вислухавши думку позивача, вивчивши заяву про закриття провадження у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом;

6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу;

7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Перелік підстав для закриття провадження по справі має вичерпний характер і не підлягає поширювальному тлумаченню.

Згідно ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Як вбачається зі змісту копії наказу від 14.04.2023 року №168-к «Про відновлення дії трудових договорів», доданої до заяви представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Солодовникова Андрія Вікторовича про закриття провадження по справі з 01 травня 2023 року було відновлено дію трудового договору, укладеного з позивачем - ОСОБА_1 .

Підставою для прийняття наказу від 14.04.2023 року №168-к «Про відновлення дії трудових договорів» зазначено ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (зі змінами) та рапорт з основної діяльності начальника служби аналізу та управління ризиками апарату управління Вакуленко Е.П. від 10.04.2023 року № 174/10-03-10 р.

Копію рапорту суду відповідачем надано не було.

В той же час, як вбачається зі змісту позовної заяви, поданої ОСОБА_1 , позивачем заявлено вимоги про:

- визнання незаконним та скасування пункту 2 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 №240-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » та поновлення дії трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 та державним підприємством «Адміністрація морських портів України» ;

- стягнення з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 30.08.2022 по день фактичного допуску до роботи з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів;

- стягнення з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 150 000,00 грн. моральної шкоди;

Підставою для звернення з позовом є в тому числі, на думку позивача, можливість позивача та відповідача виконувати свої обов`язки, як роботодавця та працівника, можливістю ДП «АМПУ» забезпечувати позивача роботою, а ОСОБА_1 її виконувати.

Звернення ОСОБА_1 до суду з позовом зумовило протиправне, на думку позивача, винесення наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 240-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 », у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся з позовом та в тому числі просить стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 статті 235 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Таким чином, встановлення протиправності оскаржуваного наказу є необхідною умовою для задоволення вимог про нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, в разі доведення факту її завдання.

Як вбачається зі змісту наданого представником Відповідача наказу від 14.04.2023 року №168-к «Про відновлення дії трудових договорів», пункт 2 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 240-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » скасовано не було, Відповідачем протиправність чи незаконність наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 240-к не визнано і не встановлено, доказів виплат середнього заробітку за час вимушеного прогулу чи відшкодування моральної шкоди частково або повністю не надано.

Отже між сторонами залишилися неврегульованими спірні питання.

Оцінюючи доводи сторін, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободі протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року (judgementof ECHR of 16 December 1992 DeGeouffredelaPradellev. France // Series AN 253-B).

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Оскільки відповідачем самостійно, з інших ніж зазначено в позові підстав, прийнято рішення про відновлення дії трудового договору, що не виключає можливості повторного його призупинення, закриття провадження у справі з підстав п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України є необґрунтованим, а отже не забезпечення ефективного відновлення порушених прав позивача. При цьому, суд враховує принцип процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути саму потребу у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту, на що звернув увагу Касаційний цивільний суд у постанові від 18 травня 2023 року у справі №442/9001/21.

Разом з цим, з огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, відступивши від висновку, сформульованому у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, вирішила, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Однак, станом на час розгляду заяви про закриття провадження на підставі наказу від 14.04.2023 року №168-к «Про відновлення дії трудових договорів» наявні свідчення неврегульованих або спірних питань між сторонами, а отже даний наказ не є підставою для закриття провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 13, 255, 260-261 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника відповідача Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Солодовникова Андрія Вікторовича про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди - залишити без задоволення.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України)

З текстом ухвали можна ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: gttp://reyestr.court.gov.ua

Повний текст ухвали виготовлений 20 червня 2023 року.

Суддя: