КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №761/3680/22 Головуючий у 1 інстанції: Пономаренко Н.В.
05 грудня 2023 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І.,
суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,
при секретарі: Курченко С.С.,
розглянувши у відкритому судовому питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Київського національного університету імені Тараса Шевченка на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського національного університету імені Тараса Шевченка про визнання неправомірним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ ректора №876-32 від 05.11.2021року «Про відсторонення від роботи окремих категорій працівників з 08 листопада 2021 року», а також визнати протиправним і скасувати наказ ректора №08-4272-04 від 08.11.2021, виданий Київським національним університетом імені Тараса Шевченка про відсторонення позивача від роботи з 08.11.2021 року.
Також, просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час відсторонення з 08.11.2021 року до моменту скасування наказу №08-4272-04 від 08.11.2021 року та відновлення трудової діяльності.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2023 року позов задоволеночастково.

Визнано протиправним наказ №08-4292-04 від 08.11.2021 року, виданий Київським національним університетом імені Тараса Шевченка про відсторонення від роботи з 08.11.2021 року ОСОБА_1 - інженера 1 категорії кафедри молекулярної біотехнології та біоінформатики навчально-наукового інституту високих технологій.

Стягнутоз Київського національного університету імені Тараса Шевченка на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2021 року по 09.03.2022 року у розмірі 53 084,31 грн.

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнутоз Київського національного університету імені Тараса Шевченка на користь держави судовий збір в розмірі 1 523,24 грн.

В апеляційній скарзі Київського національного університету імені Тараса Шевченка з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставилося питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення та стягнути з Київського національного університету імені Тараса Шевченка на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, пов`язані з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року апеляційну скаргу Київського національного університету імені Тараса Шевченка залишити без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2023 року залишено без змін.

17 жовтня 2023 року ОСОБА_3 - представник ОСОБА_1 подала до суду клопотання про долучення доказів понесених витрат на правничу допомогу.

Вказує, що разом з відзивом на апеляційну скаргу представником позивача було подано попередній розрахунок витрат на правову допомогу, який складався з: витрат на підготовку та подачу відзиву на апеляційну скаргу - 7 000 грн, участь у судовому засіданні на території м. Києва - 3 300 грн.

Тому, просила долучити до матеріалів справи копії наступних документів: рахунок на оплату № 724 від 25 вересня 2023 року; рахунок на оплату № 781 від 13 жовтня 2023 року; Квитанції про оплату у кількості 2 шт., Акт надання послуг № о00477 від 25 вересня 2023 року; Акт надання послуг № о00543 від 16 жовтня 2023 року.

Колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

У постанові від 08 квітня 2020 року у справі №306/1198/17 Верховний Суд зазначив, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17,

№ 726/549/19, № 810/3806/18).

Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Так, в матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги №229 від 20 вересня 2023 року, згідно якого АО «Кравець і партнери» в особі Голови об`єднання Кравця Р.Ю. та ОСОБА_1 уклали цей Договір про надання правничої допомоги про те, що АО зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати Замовнику правову допомогу за його запитом, а Замовник зобов'язується оплатити надані послуги.

Також, до матеріалів справи предствник позивача долучив Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги №229 від 20 вересня 2023 року, в якому сторони погодили перелік та вартість послуг.

В матеріалах справи міститься Рахунок на оплату №724 від 25 вересня 2023 року, згідно якого ОСОБА_1 сплатив на рахунок АО «Кравець і партнери» 7 000 грн за подання відзиву на апеляційну скаргу від 25.09.2023 року та Рахунок на оплату №781 від 13 жовтня 2023 року, згідно якого ОСОБА_1 сплатив на рахунок АО «Кравець і партнери» 3 300 грн за участь у судовому засіданні в Київському апеляційному суді 10 жовтня 2023 року (т. 1 а.с.201 та 202 (зв.).

Також, матеріали справи місять копії квитанцій про оплату послуг в сумі 10 300 грн на підставі зазначених рахунків (т.1, а.с.202 зв., 203).

Відповідачемне подано будь-яких заперечень щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню.

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу та обґрунтованості таких витрат, колегія суддів враховує наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За вказаних вище обставин, з Київського національного університету імені Тараса Шевченка на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 10 300 грн, що на думку колегії суддів є обґрунтованим та відповідає принципу розумності, оскільки саме ця сума фактично сплачена на підставі Договору про надання правової допомоги №229 від 20 вересня 2023 року.

Керуючись ст.ст.270, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути з Київського національного університету імені Тараса Шевченка () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 300 грн (десять тисяч триста грн).

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: