Справа № 204/2471/23
Провадження № 2/204/1498/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, в особі судді Приваліхіної А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2023 року АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідачки ОСОБА_1 із вимогою про відшкодування збитків (а. с. 1-3).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 , що проводилась 21 жовтня 2021 року, позивачем було виявлено розкрадання електричної енергії та складено акт про порушення № 33851, яким зафіксовано: виявлені явні ознаки втручання в параметри засобу комерційного обліку з метою зміни його показів шляхом впливу на лічильник електричної енергії НІК 2102 № 2303418 фізичного поля від радіоелектронного пристрою, внаслідок чого спожита електрична енергія споживається та лічильником не враховується. Споживач не надав можливості вилучити радіоелектронний пристрій. Порушення зафіксовано аналізатором спектру Anritsu MS 2712 E.

21 жовтня 2021 року уповноваженими представниками позивача був складений акт про не допуск, згідно з яким відповідачка не допустила належним чином провести технічну перевірку без пояснення жодних належних причин чим порушила вимоги п. 5.5.5 ПРРЕЕ. Даний акт підписаний свідком.

Вказаними діями позивачу були спричинені збитки на загальну суму 13276 гривень 35 копійок, які відповідачка в добровільному порядку не відшкодовує, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з відповідачки вказану суму збитків та судовий збір у розмірі 2684 гривні.

Ухвалою суді від 31 березня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без виклику сторін (а. с. 29), копія якої надіслана учасникам справи 31 березня 2023 року за вихідним № 9196/23-вих/2/204/1498/23 (а. с. 30).

11 травня 2023 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив представника відповідачки адвоката Стрельнікова Є.А. (а. с. 33-35), в якому він позовні вимоги не визнає, проти їх задоволення заперечує.

В обґрунтування відзиву зазначено, що як вбачається з відеозйомки, що надана позивачем, за умови припущення, що вся знята та відображена в записаному файлі інформація відповідає факту (час, місце, тощо), 21 жовтня 2021 року біля будинку відповідачки о 12:49 та о 12:54 працівник позивача вказує про відображення підвищеного рівня випромінювання, який о 12:55 знижується (працівник вказує про відімкнення якогось приладу). Після цього працівник позивача намагається поспілкуватись з мешканцями будівлі відповідачки з метою проведення технічної перевірки. До нього виходить неповнолітня дитина, яка вказує про відсутність повнолітніх, які можуть допустити працівників на подвір`я. Далі працівник набирає відповідачку, яка вказує про неможливість за станом здоров`я надати їм доступ, однак зазначає контакти представника, з яким пропонує вирішити питання допуску для технічної перевірки. Представник в допуску не відмовляє, а лише зазначає про необхідність узгодження часу, коли необхідно і можливо здійснити технічну перевірку, з роботодавцем, щоб мати можливість відлучитись з роботи, та забезпечення безпеки для здоров`я відповідачки, яка віднесена до вразливої групи ризику складного протікання захворювання на Covid-19. Тобто, запис свідчить про відсутність як відмови відповідачки та її представника у допуску для проведення технічної перевірки без пояснення жодних належних причин, так і відмови від підписання акту, і така інформація зазначена и акті неправомірно. При цьому, вказує на те, що за можливості проведення технічної перевірки за участі представника відповідачки, працівники позивача приймають самостійне рішення щодо встановлення обставин, які потребують перевірки, без доступу до подвір`я та без залучення споживача. Разом з цим, зазначає про те, що з відеозапису та даних карти https://www.google.com/mapsicu, з місця розташування працівників та проведення відеозйомки (48.4041944-34.9553333) до фасаду будинку, на якому розташований прилад обліку НІК 2102 № 2303418, відстань більш як 15 м. При цьому, оптичних або інших пристроїв, які дозволяють спостерігати врахування електроенергії лічильником, працівниками позивача не застосовується, відтак сказана працівником фраза "електроенергія споживається, але не враховується" заснована скоріше нa припущеннях, а ніж на встановленому працівником факті, оскільки відповідачка не може поза розумним сумнівом повірити в надзвичайний зір працівників позивача (принаймні докази цьому позивачем не надано). З цих же підстав, вважає, що інформація про встановлення ознак явного (або неявного) втручання в параметри засобу обліку та факту споживання електроенергії з одночасним не врахуванням такого споживання лічильником, про що зазначено в актах, працівниками вносилась без встановлення таких фактів на об`єктивних показниках, та без фіксування її у спосіб, що дозволяє незацікавленому спостерігачу мати впевненість, що вказане мало місце. Вважає, що вказане свідчить про відсутність встановлення як ознак явного (або неявного) втручання в параметри засобу обліку, так і факту споживання електроенергії з одночасним не врахуванням такого споживання лічильником, і така інформація зазначена в акті також неправомірно. Також вказує на те, що працівниками позивача не було встановлено фактичний стан роботи приладу обліку, оскільки одночасно не враховувати споживання (стояти) та недовраховувати споживання (повільно рухатись) лічильник нездатний. При цьому, зазначає, що зафіксований приладом вимірювання на відеозйомці невідомий рівень випромінювання на двох ділянках біля будинку відповідачки, не підтверджує того, що рівень зафіксованого випромінювання найвищий саме в будинку відповідачки, оскільки не дозволяє незацікавленому спостерігачу повністю виключити, що рівень випромінювання при віддаленні від будинку відповідачки по всім напрямкам не згасає. Тому вважає, що відображення у наданій позивачем спектрограмі випромінювання радіоелектронного засобу (РЕЗ) примітки "Максимальний рівень випромінювання радіоелектронного засобу фіксувався в безпосередній близькості біля силового кабелю вводу у житловий будинок ОСОБА_1 о р4109183, за адресом АДРЕСА_1 " не засновано на об`єктивних показниках, які зафіксовані у спосіб, що дозволяє незацікавленому спостерігачу мати впевненість, що вказане мало місце. Вважає, що вказане свідчить про відсутність встановлення максимального рівня випромінювання радіоелектронного засобу в безпосередній близькості біля силового кабелю вводу у житловий будинок ОСОБА_2 о/р4109183, за адресом АДРЕСА_1 , і така інформація зазначена в примітках до спектрограми випромінювання радіоелектронного засобу (РЕЗ), також неправомірно. Крім того, вказує на те, що також не відповідає дійсності твердження позивача про те, що відповідачка не з`явилась 25 листопада 2021 року на засідання комісії з розгляду актів порушення, на якому приймалось рішення про нарахування вартості недоврахованої електроенергії в сумі 13276 гривень 35 копійок, оскільки на засіданні комісії був присутній її представник - ОСОБА_3 із залученням адвоката. Більш того, зазначає про те, що на засіданні цієї ж комісії фахівцями позивача було зазначено, що частота випромінювання, яку було зафіксовано осцилографом, використовується літаками та диспетчерами служб аероруху, а пристрої випромінювання, які можуть розповсюджувати сигнал зазначеної частоти, можуть впливати на незахищені лічильники на відстані до 300 м. Стверджує, що ще до початку засідання комісії та розгляду документів, рішення останньої вже було оформлено та підписано. Таким чином вважає, що наданими позивачем доказами факт порушення відповідачкою Правил роздрібного ринку електричної енергії не доведений, тому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, а з позивача стягнути витрати на правову допомогу в сумі 21600 гривень.

Станом на дату розгляду справи позивачем відповіді на відзив не надано.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відносини між позивачем та відповідачем регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕ № 312 від 14 березня 2018 року.

21 жовтня 2021 року, під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем було виявлено розкрадання електричної енергії та складено акт про порушення № 33851, яким зафіксовано: виявлені явні ознаки втручання в параметри засобу комерційного обліку з метою зміни його показів шляхом впливу на лічильник електричної енергії НІК 2102 № 2303418 фізичного поля від радіоелектронного пристрою, внаслідок чого спожита електрична енергія споживається та лічильником не враховується. При цьому, вказано, що: споживач не надав можливості вилучити радіоелектронний пристрій; порушення зафіксовано аналізатором спектру Anritsu MS 2712 E; до акту про порушення додаються відеоматеріали, спектрограма вимірювання радіоелектронного засобу (РЕЗ), акт про недопуск (а. с. 6-7).

На засіданні комісії 25 листопада 2021 року ДМЕМ по розгляду актів про порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії було розглянуто Акт № 33851 про порушення від 21 жовтня 2021 року та протоколом встановлено, що споживач на своєму об`єкті, щодо якого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 порушив ПРРЕЕ. Тому, комісією прийнято рішення про виконання нарахування відповідачу сум за спожиту електричну енергію, за період часу з 25 листопада 2020 року по 25 листопада 2021 року відповідно до п. 8.4.11 та за формулою 5 ПРРЕЕ виходячи із величини розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії, у сумі 13276 гривень 35 копійок за 3747 кВт*г не облікованої електричної енергії (а. с. 16), виходячи із розрахунку (а. с. 17). Вказаний акт присутніми на засіданні комісії ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не підписаний, інформація про відмову від його підписання в акті відсутня.

Позивачем надано досудову претензію до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по оплаті нарахувань по акту про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії (а. с. 18), яка не містить ані дати її складання, ані вихідного номеру, ані дати направлення чи отримання її відповідачкою.

Постачання фізичним особам електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією.

За змістом ст. ст. 6, 526, 626-631 ЦК України договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Приписами ст. 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Так, п. 1.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії встановлено, що учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

Відповідно до вимог п. 1.1.2 цих Правил, побутовий споживач це індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Згідно з вимогами ст. ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, п. 4 ч. 2 ст.77 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що правопорушеннями на ринку електричної енергії, серед іншого, є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В той же час, позаобліково спожита електрична енергія це збитки енергопостачальника, завдані внаслідок вчинення правопорушень споживачем у сфері електроенергетики, які підлягають доказуванню з урахуванням приписів статей 22, 614, 1212, 1213 ЦК.

Для донарахування вартості електроенергії споживачу, визначальним є факт порушення ним правил, якщо ж особу порушника встановити неможливо, відповідає власник майна або особа, яка має інші речові права щодо цього майна.

Відповідно до вимог п. 5.1.1 Правил, Оператор системи має право: на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживачів та інших учасників роздрібного ринку, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи; проводити (за пред`явленням представником службового посвідчення) обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії; на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності, вимірювання показників якості електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки вимірювання та/або точки обліку відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору; тимчасово припиняти розподіл (передачу) електричної енергії, обмежувати обсяг розподілу (передачі) електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках та порядку, передбачених цими Правилами та Кодексом систем розподілу, зокрема у зв`язку із заборгованістю споживача за договором про користування електричною енергією та/або договором про постачання електричної енергії, які продовжують свою дію в частині регулювання відносин сторін щодо заборгованості (переплати) за цими договорами, нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо; на отримання доступу до засобів вимірювальної техніки, систем автоматизованого вимірювання та баз даних результатів такого вимірювання (з метою отримання інформації) для контролю обсягів розподілу електричної енергії та величини потужності; контролювати додержання споживачами та субспоживачами вимог цих Правил відповідно до умов укладених договорів; складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та порушення вимог законодавства України у сфері енергетики; на відшкодування збитків, які виникли через дії чи бездіяльність споживача, основного споживача, електропостачальника, власника мереж, оператора малої системи розподілу, суміжного оператора системи, постачальника послуг комерційного обліку.

Разом з цим, вимогами п. п. 5.5.5 даних Правил визначено, що споживач зобов`язується забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати безперешкодний доступ представникам енергопостачальника після пред`явлення ними службових посвідчень до квартири або до іншого об`єкту для обстеження приладу обліку, електроустановок та електропроводки, для здійснення заходів передбачених Правилами; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них, своєчасно виконувати обґрунтовані вимоги постачальника електроенергії, вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень, узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих правил та умов договору; забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) відповідно до встановленого цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору; забезпечити безперешкодний доступ представникам постачальника послуг комерційного обліку, електропостачальника та/або оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживача, для візуального або автоматизованого зняття показів розрахункових засобів комерційного обліку; не перешкоджати заміні засобів комерційного обліку у разі здійснення такої заміни за рахунок постачальника послуг комерційного обліку або оператора системи; не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача

Пунктами 8.2.4, 8.2.5. Правил визначено, що уразі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до порядку, визначеного главою 8.4 цього розділу.

У разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів без облікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення.

Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень.

В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення; фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення.

В акті зазначаються заходи, яких було вжито або яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).

У разі відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення цієї особи або більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення підтверджується відеозйомкою.

Як вже судом встановлено, 21 жовтня 2021 року під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок відповідачки за адресою: м. Дніпро, проїзд Кривий, 23, позивачем було виявлено розкрадання електричної енергії та складено акт про порушення № 33851, яким зафіксовано: виявлені явні ознаки втручання в параметри засобу комерційного обліку з метою зміни його показів шляхом впливу на лічильник електричної енергії НІК 2102 № 2303418 фізичного поля від радіоелектронного пристрою, внаслідок чого спожита електрична енергія споживається та лічильником не враховується. При цьому, вказано, що: споживач не надав можливості вилучити радіоелектронний пристрій; порушення зафіксовано аналізатором спектру Anritsu MS 2712 E.

Зазначено, що до акту про порушення додаються відеоматеріали, спектрограма вимірювання радіоелектронного засобу (РЕЗ), акт про недопуск (а. с. 6-7).

Також в даному акті вказано, що стан пломб, інформація про повірку засобу обліку, наявність індикатору дії впливу постійного (змінного) магнітного чи електричного поля невідомий, бо споживач не допустив до приладу обліку.

Так, з наданого позивачем відеозапису вбачається, що відповідачка не відмовилася від допуску працівників позивача до приладу обліку, а її взагалі не було вдома (вдома була неповнолітня дитина), натомість спілкування з нею здійснювалося в телефонному режимі, що в свою чергу фактично виключає само по собі будь-яку технічну можливість як демонстрації їй як споживачу послуг, встановленого порушення, з`ясування обставин його вчинення та подальшого усунення, так і підписання будь-якого акту та свідчить про безпідставність складення позивачем акту про не допуск (а. с. 12), порушення позивачем порядку проведення технічної перевірки та намагання останнього скласти акт про порушення за будь-яких умов.

Водночас, суд звертає увагу на те, що ані відеоматеріалів доказів вчинення відповідачкою порушення ПРРЕЕ, ані відео зйомки доказу її відмови від допуску до будинку, й відповідно відмови від підпису акту перевірки, про які зазначено в самому акті, позивачем суду не надано, а підпису незаінтересованої особи, яка б засвідчила відмову споживача від підпису, відповідно до вимог п. п. 8.2.4 та 8.2.5. Правил, акт про порушення № 33851 від 21 жовтня 2021 року не містить, що в свою чергу вказує на те, що складений він з порушенням вимог ПРРЕЕ, а відтак суд доходить висновку, що він є неналежним доказом у справі.

Разом з цим, суд зазначає, що протокол засідання комісії з розгляду акта про порушення № 33851 від 21 жовтня 2021 року взагалі не містить відомостей про те, які порушення відповідачки ним встановлено. Так, у даному протоколі не зазначено ані обставин вчиненого відповідачкою порушення, ані того, в чому воно полягало, ані безпосередньо порушеного пункту ПРРЕЕ, через що суд доходить переконливого висновку, що він є неналежним доказом у справі.

Крім того суд зазначає, що п 8.4.4 Правил визначено, факт пошкодження пломб та/або індикаторів, та/або засобів вимірювальної техніки, факт втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки, крім випадків спрацювання індикаторів (фіксації індикаторами впливу фізичних полів), має бути підтверджений експертизою, проведеною спеціалізованою організацією (підприємством), яка має право на її проведення відповідно до законодавства (далі - експертиза). До отримання оператором системи результатів експертизи положення цієї глави не застосовуються для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, за винятком випадків, передбачених цим пунктом.

При цьому, п. 1.1.2 Правил визначено, що індикатор дії впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів (далі - індикатор) - це пристрій, встановлений на/у лічильнику електричної енергії, призначений для фіксації впливу на лічильник постійного (змінного) магнітного або електричного полів, що призвів до змін у роботі лічильника.

Відповідно до вимог п. 8.4.3 оператором системи з метою запобігання розкраданню електричної енергії можуть бути встановлені індикатори на лічильники електричної енергії споживача.

Однак, факт установлення індикаторів та їх стан мають бути зафіксовані в акті про пломбування або в іншому документі, що підтверджує факт установлення таких індикаторів на/у лічильниках (у тому числі передбачених виробником лічильника), відповідність їх стану (неспрацьований) та передачу цих лічильників, пломб та індикаторів на збереження, який складається у двох примірниках представниками оператора системи у присутності споживача (власника або користувача об`єкта) або уповноваженої ним особи та підписується ними.

Натомість, як вже встановлено судом, інформація про облаштування лічильника електричної енергії відповідачки індикаторами дій впливу фізичних, магнітних чи електричних полів, в акті відсутня, зокрема через не допуск споживача до приладу обліку, що як вже встановлено судом не відповідає дійсності.

Вказане, в свою чергу, свідчить про безпідставність зазначення позивачем в акті порушення факту втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки.

З огляду на викладене, аналізуючи положення п. 8.4.4 ПРРЕЕ, зважаючи на те, що лічильник, встановлений на об`єкті відповідача не був облаштований будь-якими індикаторами, факт втручання споживача у роботу вказаного приладу обліку, зокрема і шляхом впливу фізичного поля від радіоелектронного пристрою, у разі невизнання ними такого факту, в обов`язковому порядку має бути підтверджений експертизою.

Разом з цим суд зазначає, що у п. 8.4.4 ПРРЕЕ також визначено, що до отримання оператором системи результатів експертизи положення цієї глави не застосовуються для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, за винятком випадків, передбачених цим пунктом.

Та обставина, що позивачем правильно проведено розрахунок обсягу необлікованої електрично енергії відповідно до пункту 8.4.11 ПРРЕЕ, не позбавляє позивача обов`язку довести сам факт порушення з боку споживача та причинно-наслідкового зв`язку між порушенням і споживанням необлікованої електричної енергії (крадіжка електричної енергії).

Крім того, відповідно до п. 8.2.6 Правил, відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії у протоколі засідання комісії можуть бути зазначені виключно у разі доведення причетності споживача до порушення цих Правил, що у даному випадку неможливо до отримання відповідного висновку експертного дослідження.

Більш того, суд зазначає, що матеріали справи не містять відомостей того, що за пристрій випромінював виявлений сигнал, що його було встановлено споживачами з метою впливу на прилад обліку та не доведено взагалі, що на прилад обліку здійснювався будь-який вплив діями споживачів.

З огляду на викладене, враховуючи те, що матеріали справи експертного висновку щодо факту втручання споживача у роботу приладу обліку електричної енергії не містять, приймаючи до уваги те, що акт про порушення № 33851 від 21 жовтня 2021 року та протокол засідання комісії з його розгляду від 25 листопада 2021 року визнані судом неналежними доказами у справі, а інших належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачем не надано, а наданим відеозаписом вони спростовуються, суд дійшов переконливого висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на позивача.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу відповідачці у даній справі на підставі договору № Ф23/6 про надання правової допомоги від 17 березня 2023 року надавало Адвокатське об`єднання «ТСТ» в особі адвоката Стрельнікова Євгенія Анатолійовича (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4267 від 22 квітня 2019 року).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Стрельніковим Є.А. надано договір № Ф23/6 про надання правової допомоги від 17 березня 2023 року, відповідно до умов якого останній зобов`язується надати клієнту правничу допомогу щодо захисту прав та інтересів в Красногвардійському суді м. Дніпропетровська за позовом АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про відшкодування збитків, у якості відповідача, а клієнт зобов`язується сплатити фіксований гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу у розмірі 21600 гривень (а. с. 36-37).

Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Також, Верховний суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 зробила висновок про законність включення «гонорару успіху» адвоката до судових витрат і наголосила на необхідності визначення сторонами розумних меж такого гонорару. ВП ВС виходила із того, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом і клієнтом, у межах правовідносин, між якими й може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. Суд зазначив, що в контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх сумірність із ціною позову та складністю справи.

Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Верховний Суд у своїй постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19 зазначив, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

З огляду на викладене, враховуючи те, що розгляд справи здійснювався у спрощеного позовному порядку без виклику сторін, приймаючи до уваги складність справи, заявлену позивачем ціну позову у розмірі 13276 гривень 35 копійок, співмірність та пропорційність понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, з урахуванням того, що у задоволенні позову судом відмовлено, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість стягнення з позивача на користь відповідачки витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 гривень.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд дійшов переконливого висновку про те, що позовні вимоги позивачки є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, через що вони не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» (49107, м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе, буд. 22; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про відшкодування збитків - залишити без задоволення.

Стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у сумі 3000 (три тисячі) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна