ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/4655/21

Провадження № 22-ц/4820/1045/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 676/4655/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 березня 2023 року (суддя Семенюк В.В., повний текст судового рішення 17 березня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду ОСОБА_2 , з врахуванням уточнених позовних вимог зазначала, що в зареєстрованому шлюбі сторін народились сини: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2016 року шлюб між сторонами розірвано і після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачкою та перебувають на її утриманні.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2016 року з ОСОБА_1 на користь позивачки на утримання дітей стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Позивачка зазначає, що вона в період з 01.08.2019 по 05.08.2021 понесла значні кошти на лікування дітей, на санаторне лікування сина ОСОБА_4 в КП «Дитячий медичний центр», при цьому діти займаються плаванням та неодноразово приймали участь у змаганнях з плавання, у зв`язку з чим понесено нею також витрати на заняття плаванням, на участь у змаганнях та на проживання в готелі.

З врахуванням наведеного позивачка просила стягнути з ОСОБА_1 додаткові витрати, понесені на дітей загальній в сумі 28818 грн з 01.08.2019 по 05.08.2020.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 березня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 в розмірі 27818 грн. Вирішено питання судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує, що суд першої інстанції прийняв рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, в порушення п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, якою передбачено розгляд цієї категорії справ в порядку спрощеного позовного провадження. Судом першої інстанції не враховано, що апелянтом аліменти сплачуються своєчасно та у повному обсязі, заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

ОСОБА_1 звертає увагу, що до матеріалів справи долучено низку товарних чеків ФОП ОСОБА_7 , проте відсутність чіткого зображення на більшості з них унеможливлює переконатись в реальних сумах та датах оплати та їх цільового призначення.

Апелянт посилається на те, що позивачкою не доведено наявності особливих обставин, до яких закон відносить випадки, коли діти, які знаходяться на утриманні батьків, потребують додаткових витрат у зв`язку із розвитком певних здібностей, навичок у спорті. При цьому, ОСОБА_2 зазначено про витрати на лікування зубів в сумі 3100 грн, проте з відповіді на адвокатський запит вбачається, що на лікування зубів сина ОСОБА_4 витрачено 3200 грн. Судом також безпідставно стягнуто витрати на автобусні квитки на суму 100 грн, які підтверджують автобусний маршрут з м. Кам?янця-Подільського до смт. Стара Ушиця. Зазначається дата 03.08.2021, що також не відповідає дійсній даті перебування дитини у санаторії «Дністер». Також зазначені різні години: 13:30 і 15:40 (із виправленнями), не зазначено «місце відправлення», «місце прибуття».

Тому апелянта вважає, що такі квитки не можуть бути доказами у справі, а ще й з урахуванням того, що витрати на перебування в санаторії не визнанні судом додатковими витратами. Тому, вимога позивачки в стягненні 100 грн, як оплата проїзду є безпідставною.

На думку ОСОБА_1 , витрати на поїздку та участь дітей у змаганнях з плавання Всеукраїнський турнір «Карпатська осінь» не можуть розцінюватись як додаткові витрати в розумінні ст. 185 СК України, оскільки участь у змаганнях є одноразовою і позивачкою не доведено систематичність змагань, наявність чи відсутність певних заслуг, призових місць.

ОСОБА_1 також вказує, що витрати на лікування дітей не відносяться до додаткових витрат, які зумовлені особливими обставинами, а є звичайними витратами на дітей, тому відшкодування цих витрат має здійснюватись за рахунок аліментів. Приєднані квитанції на придбання ліків є нечіткими, з яких неможливо встановити дату придбання, суму та назву медичного препарату. Медичні обстеження не свідчать про тяжку хворобу дітей. І заявлені витрати не підтверджені належними доказами, поміж яких долучені квитки на автобус, які не описані в позовній заяві.

Апелянт вказує, що вирішуючи питання про розмір коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд першої інстанції не врахував відсутність особливих обставин, якими обумовлені додаткові витрати, що є індивідуальними, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина.

Зважаючи на викладене, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Перевіривши матеріали справи, колегія судді вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення в повному обсязі не відповідає вказаним вимогам.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою доведено понесення додаткових витрат на дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за період з 01.08.2019 по 05.08.2021 і враховуючи, що санаторне лікування сина сторін ОСОБА_4 є безоплатним, наявні підстави для стягнення із відповідача додаткових витрат на утримання дітей в сумі 27818 грн та судових витрат.

Однак, апеляційний суд не погоджується із зазначеним рішенням в частині визначення суми додаткових витрат, що підлягають до стягнення із ОСОБА_1 , виходячи із наступного.

Звертаючись до суду, позивачка вказувала, що нею за період з 01.08.2019 по 05.08.2021 понесено додаткові витрати на дітей: зайняття плаванням (на оплату абонементів на плавання: сина ОСОБА_4 - 3990 грн, сина ОСОБА_8 -7236 грн, усього - 11226 грн), на проживання в готелі під час участі в змаганнях з 11.11.2020 по 14.11.2020 - 3000 грн; на лікування сина ОСОБА_4 з вересня 2019 року - 5509 грн, на лікування сина ОСОБА_8 з серпня 2019 року - 5899 грн; на лікування зубів сина ОСОБА_4 з 13 березня по 09 липня 2020 року - 3100 грн, а на лікування зубів сина ОСОБА_8 14 липня 2020 року - 1200 грн; транспортні витрати на поїздку до лікарів в м. Хмельницький сина ОСОБА_8 , 732 грн (8 білетів: 6 білетів по 90 грн, 2 білета по 96 грн, усього 732 грн), на консультації та перебування на лікуванні в кардіологічному відділенні дитячої Хмельницької обласної лікарні.

Згідно із ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Участь у додаткових витратах на дитину є обов`язком, а не правом батька (матері), незалежно від сплати аліментів.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність таких додаткових витрат, з урахуванням положень ст. 81 ЦПК України, має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Зазначене узгоджується і правовою позицією, що викладена Верховним Судом у постанові від 10 травня 2018 року у справі № 61-15690св18 та Верховного Суду України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача 1/2 частину додаткових витрат, які вона фактично вже понесла. Такі витрати мають підтверджувати належними та допустимими доказами (квитанції, чеки, накладні та інші платіжні документи).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що витрати, понесені позивачкою, є додатковими витратами, пов`язаними із лікуванням, розвитком здібностей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , тому половина таких витрат підлягає стягненню з відповідача.

Так, у серпні 2020 року ОСОБА_5 уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Спорт-плейс» договір про надання спортивно-оздоровчих послуг № КПД 2222/КФ щодо отримання послуг «Sport HH», строк дії якого становив 12 + 0,5 місяців. Вартість клубної карти складала 7236 грн (а.с. 82-83 т. 1). У лютому 2020 року ОСОБА_2 , від імені ОСОБА_6 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Спорт-плейс» договір про надання спортивно-оздоровчих послуг № КПД 1800 щодо отримання послуг «Sport life», строк дії якого становив 12 місяців. Вартість клубної карти складала 3990 грн (а.с. 84-85 т. 1), вказані кошти сплачені позивачем на виконання умов договорів.

Щодо понесених позивачкою витрат на зайняття ОСОБА_8 та ОСОБА_4 плаванням слід виходити з того, що в зошиті приєднаному до матеріалів справи (а.с. 16 т. 1) містяться оригінали квитанцій, проте 11 з них є нечитабельними, а тому не є належними доказами на підтвердження понесених позивачкою додаткових витрат на оплату зайняття дітей плаванням в сумі 1550 грн.

Тому, доводи апеляційної скарги про недоведеність понесених ОСОБА_2 додаткових витрат, пов`язаних із зайняттям дітьми плаванням в сумі 1500 грн є частково доведеними, адже позивачкою надані нечитабельні товарні чеки, що унеможливлює переконатись в реальних сумах, датах оплати та їх цільового призначення.

Тому підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача додаткові витрат, пов`язані із розвитком здібностей дітей (зайняття спортом - плаванням) в сумі 10373 грн (20746 грн (7236 грн (абонемент ОСОБА_8 ) + 3990 грн. (абонемент ОСОБА_4 )+ 9520 грн (оплата тренувань дітей) /2).

Разом з тим, посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що витрати на поїздку та участь дітей у змаганнях з плавання у Всеукраїнському турнірі «Карпатська осінь» не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України є безпідставними, оскільки зазначені витрати в сумі 3000 грн пов`язані саме із розвитком певних здібностей дітей.

Також не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги доводи апелянта про розбіжність витрат на лікування зубів дітей, оскільки в матеріалах справи містяться довідки на підтвердження проходження ОСОБА_5 лікування зубів в стоматології ФОП ОСОБА_9 та понесення витрат на його оплату в розмірі 1200 грн та ОСОБА_6 - розмірі 3100 грн, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, стягуючи зазначені кошти.

Апеляційний суд звертає увагу, що зібрані позивачкою докази вказують на те, що з серпня 2019 року по серпень 2021 року ОСОБА_2 понесла витрати на лікування синів ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , зокрема, витрати на придбання ліків за призначенням лікаря, що відображені у копіях медичних карток на загальну суму 8684 грн 70 коп, половина вартості з яких підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача в розмірі 4342,35 грн.

Решта витрат на придбання ліків, а саме квитанції: від 24.06.2020 на суму 72 грн, від 26.11.2019 на суму 33 грн, на суму 1048 грн, на суму 78 грн, від 28.10.2020 на суму 174 грн не підтверджуються призначеннями лікаря відповідно до встановлених дітям діагнозів та періоду призначення. А тому, частина таких витрат не може бути стягнута з відповідача на користь позивача.

І доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального права саме при стягненні транспортних витрат на поїздку в лікарню в сумі 732 грн є обґрунтованими, оскільки вказані витрати не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, адже відсутні докази, що ці витрати позивачка понесла у конкретні дні: 11.01.2020 (3 білети на суму 288,45), 14.01.2020 (1 білет на суму 90,30 грн), 20.01.2020 (2 білети на суму 186,15 грн) у зв`язку з розвитком здібностей дітей чи їх хворобою.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру додаткових витрат, що підлягають до стягнення із відповідача на користь позивачки слід змінити, зменшивши стягнуту судом суму до 18508,45 грн (37016,87 грн (286,15 грн (витрати на транспорт) + 4300 грн (стоматологічні витрати на лікування дітей) + 20746 грн (витрати на зайняття дітьми плаванням) + 3000 грн (витрати, пов`язані із участю дітей у змаганнях з плавання) + 8684,72 грн (витрати на лікування дітей) / 2).

У відповідності до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З врахуванням положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають до зміни судове рішення в частині судового збору, а саме зменшення стягнутих із ОСОБА_1 в дохід держави судових витрат за подачу позовної заяви пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 64,20% (18508,45 грн х 100/28818 грн) до 689,25 грн (1073,60 грн х 64,20%/100).

Керуючись ст 374, 376, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 березня 2023 року змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) додаткових витрат на дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 18508 (вісімнадцять тисяч п`ятсот вісім) грн 45 коп та зменшити стягнуту суму судового збору в дохід держави до 689 (шістсот вісімдесят дев`ять) грн 25 коп.

В решті рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 22 червня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай