Дата документу 23.06.2023 Справа № 336/7986/20
Єдиний унікальний № 336/7986/20 Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І.
Провадження № 22-ц/807/1019/23 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Тивоненком Данилом Руслановичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2021 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року представник Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організації та її збут та інше.

Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Концерном «Міські теплові мережі» надаються ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Заперечень з боку відповідачів на неналежну якість надання вказаних послуг на адресу Концерну «Міські теплові мережі» не надходило.

Договір між сторонами про надання названих послуг не укладений, що не звільняє відповідачів від обов`язку своєчасно вносити оплату за надані позивачем послуги.

Відповідачі користуються послугами Концерну «Міські теплові мережі», але не виконують свої обов`язки з оплати отриманих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01 березня 2016 року по 01 грудня 2020 року в сумі 77 686,28 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, представник Концерну «Міські теплові мережі» просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 березня 2016 року по 01 грудня 2020 року в сумі 77 686,28 грн. та судовий збір в розмірі 2 102,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2021 року позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з березня 2016 року по листопад 2020 року включно в сумі 77 686,28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в сумі 535 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в сумі 535 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в сумі 535 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в сумі 535 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка підписана адвокатом Тивоненком Д.Р., в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального права, має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, тому просить: скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2021 року в частині повного задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.03.2016 року по 01.12.2020 року в розмірі 77 686,28 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити частково вимоги позивача до ОСОБА_1 ; застосувати до позовних вимог Концерну «МТМ» про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.03.2016 року по 24.12.2017 року в розмірі 26 236,38 грн. позовну давність та у зв`язку з цим відмовити в цій частині позивачу у задоволенні позову; у випадку необхідності закрити провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2016 року по 01.12.2020 року; стягнути з позивача на її користь судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з 2005 року ОСОБА_1 фактично проживає за іншою адресою та не була повідомлена належним чином про розгляд справи.

Скаржник також зазначає, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебували матеріали це однієї цивільної справи № 336/4151/21. Предметом спору у справі № 336/4151/21 було стягнення з тих самих відповідачів боргу за послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води до житлового приміщення по особовому рахунку № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 01.11.2016 року по 01.04.2021 року у розмірі 33 192,74 грн.

Тобто, предмет спору у справах № 336/4151/21 та № 336/7986/20 в частині співпадіння: періодів заборгованості (01.11.2016р. по 01.12.2020р.); найменуванні послуг (централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води до тієї ж квартири); сторін у справі, - той самий.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2021р. у справі № 336/4151/21 позов до тих самих відповідачів задоволено повністю, стягнуто з останніх 33 192,74 грн. заборгованості за надані послуги за період з 01.11.2016 року по 01.04.2021 року та 567,50 грн. судового збору з кожного.

Отже, як зазначає скаржник, у справі № 336/4151/21 позивач подав фактично аналогічну позовну заяву про стягнення заборгованості з тих же відповідачів за надані ідентичні послуги, що призвело до неправомірного стягнення подвійного боргу.

Квартира АДРЕСА_3 має 2 особових рахунки, 5 зареєстрованих осіб, площу 22,98 м3, лічильник обліку гарячої води в ній відсутній, нарахування послуг з постачання гарячої води було здійснено із розрахунку 0,14м3 на 1 особу на добу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що у своєму рішенні суд першої інстанції цих обставин не встановив, не з`ясував причин наявності 2 особових рахунків в одній квартирі, не перевірив правильність розрахунку нарахування оплати за послуги.

Крім іншого, відповідачі протягом тривалого часу не здійснювали оплату за надані послуги, постачальник був обізнаний про наявність заборгованості у відповідачів, а з позовом звернувся лише 24.12.2020 року. Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.03.2016 року по 24.12.2017 року включно задоволенню не підлягають, оскільки щодо них позивачем пропущено строк позовної давності.

Таким чином, на думку скаржника, позовні вимоги повинні бути задоволені частково, а саме, стягненню з відповідачів, які несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями за надані послуги, підлягає заборгованість, яка утворилась за період з 25.12.2017 року по 01.12.2020 року включно. Представник ОСОБА_1 , провівши контррозрахунок, зазначає, що сума, яка може бути стягнута солідарно з відповідачів за період 25.12.2017 року по 01.12.2020 року становить 49 692,83 грн.

Також скаржник зауважує, що не знає, яке з двох рішень у справах № 336/7986/20 або № 336/4151/21 буде переглянуто апеляційним судом раніше, тому доречно зазначити про закриття провадження у справі щодо частини позовних вимог. Таким чином, у випадку, якщо рішення у справі № 336/4151/21 буде переглянуто раніше, суд апеляційної інстанції повинен закрити провадження у цій справі в частині стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.11.2016 року по 01.12.2020 року.

Інші учасники справи рішення суду не оскаржують.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі», суд першої інстанції виходив із їх доведеності та обґрунтованості, та стягнув солідарно з відповідачів заборгованість за комунальні послуги за період з березня 2016 року по листопад 2020 року включно в сумі 77 686,28 грн.

Проте в повній мірі з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб.

За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 15.01.2021 року, відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 27.09.1990 року; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - з 15.04.1994 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з 29.11.2001 року; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - з 30.04.2005 року, - зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14, 15, 16, 17).

Таким чином, судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що на час подання позовної заяви відповідачі були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачі їх отримували на підставі особового рахунку № НОМЕР_2 (а.с. 5).

Факт надання Концерном «Міські теплові мережі» послуг сторонами у справі не заперечується.

На підтвердженнявартості надання послуг та отримання таких відповідачами Концерн «МТМ» надав довідку щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячої водопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 ,(а.с. 5), а також розрахунок заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7), відповідно до яких сума заборгованості за період з 01 березня 2016 року по 01 грудня 2020 року становить 77 686,28 грн. За вказаний період відповідачам було нараховано за послуги з централізованого опалення - 14 876,42 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води - 62 809,86 грн., сплачено - 0,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

За нормами ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води; наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язанням, пов`язаним з найманням житла.

За правилами ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року, який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019 року, а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року, залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п.п. 11, 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила № 630), чинних на момент виникнення спірних правовідносин, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Згідно п. 18 Правил № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до п.п. 20, 21 Правил № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно п. 30 Правил № 630 споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Споживач згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року, здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону.

За змістом ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

За загальними правилами, виконавець послуг надає відповідний вид житлово-комунальних послуг споживачу, який їх споживає та має зворотній обов`язок щодо їх сплати за встановленими тарифами та у встановлені договором строки і порядку.

Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення із оплати житловою-комунальних послуг.

Між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачів від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р.).

Відповідачами по справі як споживачами комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води належним чином не виконувались, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за надані послуги за період з 01 березня 2016 року по 01 грудня 2020 року в сумі 77 686,28 грн.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення такої заборгованості. Однак, колегія суддів не погоджується із визначенням розміру такої заборгованості.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилалася на незгоду з висновками суду першої інстанції про дотримання позивачем строку позовної давності.

Враховуючи, що ОСОБА_1 у суді першої інстанції не мала можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема щодо подання заяви про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, і відповідні вимоги викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає за необхідне їх прийняти та розглянути.

Так, згідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність (ст. 258 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 року карантин було встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020 року постановлено «установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та наступними постановами КМУ з цього ж питання.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Отже, до вимог Концерну «МТМ», строк позовної давності до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності.

Представник Концерну «МТМ» звернувся до суду з позовом 24 грудня 2020 року (а.с. 2-4). Період стягнення заборгованості визначено у межах з березня 2016 року по листопад 2020 року включно. За період нарахування заборгованості жодної оплати послуг не відбулося, що вказує на відсутність підстав для стягнення заборгованості за період з березня 2016 року до березня 2017 року у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Між тим, заборгованість з період з березня 2017 року по листопад 2020 року включно, яка складає 63 856,51 грн., підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позову.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність 2 особових рахунків, колегія суддів виходить з наступного.

Як зазначалося вище, за відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 15.01.2021 року, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, на час подання позовної заяви відповідачі були зареєстровані за вказаною адресою. Позивачем надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за названою адресою, а відповідачі їх отримували на підставі особового рахунку № НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито два особових рахунки: № НОМЕР_2 , який оформлено на ОСОБА_2 , зареєстровано 4 особи, та № 102500277 - зареєстрована 1 особа.

Згідно рішення № 442 від 16.10.2013 року виконавчого комітету Запорізької міської ради з 01.11.2013 року Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення і підігріву питної води для населення, що мешкають у житлових будинках Шевченківського району м. Запоріжжя, а оператором зовнішніх інженерних мереж є AT «Мотор Січ».

Інформацію про особові рахунки та кількість зареєстрованих осіб було отримано Концерном «Міські теплові мережі» від попереднього виконавця послуг. Позивач не володіє інформацією про підстави відкриття двох особових рахунків № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 .

Як зазначає ОСОБА_1 , інший особовий рахунок - № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , оформлено на ОСОБА_5 , яка не є відповідачем у цій справі.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2021р. у справі № 336/4151/21, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.11.2016 року по 01.04.2021 року в сумі 33 192,74 грн. та судовий збір по 567,50 грн. з кожного оскаржено ОСОБА_1 , апеляційне провадження у вищезазначеній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника Тивоненка Д.Р. на вказане рішення суду відкрито.

Отже, законність і обґрунтованість рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2021р. в межах доводів щодо отримання послуг на підставі іншого особового рахунку № НОМЕР_1 , де зареєстрована 1 особа, буде ще переглянуто апеляційним судом.

Щодо посилань в апеляційній скарзі, що суд не перевірив правильність розрахунку нарахування оплати за послуги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, порядок розрахунків за послугу централізованого опалення та постачання гарячої води у спірний період проводився відповідно до умов типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630 про «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та здійснювався на підставі показів вузла комерційного обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

Житловий будинок АДРЕСА_4 обладнаний комерційним приладом обліку теплової енергії. Опалювальна площа квартири АДРЕСА_3 по особовому рахунку № НОМЕР_2 складає 22,98 м2.

Відповідно п. 12 вищевказаних Правил № 630 у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі квартири. Тобто, розрахунки здійснюються за фактично спожиту в розрахунковому періоді теплову енергію.

За адресою: АДРЕСА_1 , відсутній прилад обліку гарячої води.

Відповідно до п. 21 Правил № 630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання гарячої води - з розрахунку на одну особу.

З 01.03.2016р. по березень 2020 року нарахування за послугу з постачання гарячої води по особовому рахунку № НОМЕР_2 проводилось відповідно п. 21 Правил № 630 згідно встановлених норм споживання - 0,14м3 на одну особу на добу, відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі, з урахуванням фактичних годин подачі та аварійних відключень.

З березня 2020 року житловий будинок АДРЕСА_4 обладнаний комерційним приладом обліку гарячої води.

Відповідно з березня по грудень 2020 року нарахування за послугу з централізованого постачання гарячої води по особовому рахунку № НОМЕР_2 проводились згідно п. 11 Правил № 630 «У разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку».

За адресою: АДРЕСА_1 , відсутній розподільний прилад обліку гарячої води. Документи, які б свідчили про наявності квартирного лічильника гарячої води у квартирі АДРЕСА_3 , відсутні.

Отже, нарахування оплати за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання проводилось Концерном «Міські теплові мережі» у відповідності до вищевказаних норм.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона не проживала в зазначеній квартирі, у спірний період тривалий час мешкала за кордоном та, у зв`язку з цим, зазначених позивачем послуг не отримувала, а тому з неї не підлягає стягненню заборгованість за надані позивачем послуги, не є підставою для відмови у позові в повному обсязі в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги.

Так, пунктом 29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», що затверджені постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Разом з тим, доказів того, що ОСОБА_1 зверталась до Концерну «Міські теплові мережі» у встановленому законом порядку із заявою щодо її не проживання у зазначеній квартирі матеріали справи не містять, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

На підтвердження вищевказаних доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 подала клопотання про долучення до матеріалів справи копії її паспорта громадянина України для виїзду за кордон, заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтверджують факт її не проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та просить у разі якщо розгляд справ у суді апеляційної інстанції буде здійснюватися в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, викликати та допитати в якості свідків вказаних осіб.

Вищевказані письмові докази, які не були подані ОСОБА_1 до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом, оскільки остання надала докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї.

Стосовно клопотання ОСОБА_1 про виклик та допит в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про що просить скаржник у разі якщо розгляд справи у суді апеляційної інстанції буде здійснюватися в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, колегія зазначає, що ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24 квітня 2023 року у задоволенні клопотання адвоката Тивоненка Д.Р. в інтересах ОСОБА_1 про розгляд справи з викликом сторін відмовлено. Справу за апеляційною скаргою адвоката Тивоненка Д.Р. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2021 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Посилання ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції прийняв позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» від 22.12.2020 року, яка подана та підписана особою, яка не надала суду належні документи наявності повноважень на підписання позовної заяви та звернення з позовною заявою до суду від імені та в інтересах позивача спростовані під час апеляційного розгляду справи. Так, довіреність від імені юридичної особи видана за підписом посадової особи, уповноваженої на це установчими документами. Обмеження повноважень представника на вчинення вказаних скаржником процесуальних дій у виданій представнику довіреності не застережені.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позову.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПКУкраїни).

Згідно з п.п. б), в) ч. 4 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Позивачем у даній справі при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 2 102,00 грн. (а.с. 1), при поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в загальному розмірі 2 522,40 грн. (а.с. 52, 100).

При зверненні до суду з позовом представник Концерну «МТМ» просив стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 77 686,28 грн. грн., за результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів дійшла висновку, що з відповідачів підлягає стягненню заборгованість в сумі 63 856,51 грн.,отже, за результатом апеляційного перегляду справи позовні вимоги задоволені на 82,20 %.

За вказаних обставин з відповідачів на користь Концерну «МТМ» підлягає стягненню судовий збір за подання до суду позовної заяви пропорційно частці задоволених позовних вимог в розмірі 1 727,84 грн., тобто по 431,96 грн. з кожного відповідача (1 727,84 грн. : 4).

Також, з Концерну «МТМ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду в сумі 448,99 грн.

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Тивоненком Данилом Руслановичем, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2021 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 63 856 (шістдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят шість) грн. 51 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ) судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі по 431 (чотириста тридцять одна) грн. 96 коп. з кожного.

Стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , судовий збір за подання до суду апеляційної скарги в сумі 448 (чотириста сорок вісім) грн. 99 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 23 червня 2023 року.

Головуючий Д.А.Трофимова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко