Справа № 243/2099/22
Провадження № 2/243/91/2023
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2023 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Воронкова Д.В.,
за участю секретаря Бочарової М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, діючи поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкрамада Сергій Анатолійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Києво Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився.
Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. до судового засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи у її відсутності не надала.
Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник О.І. до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з довідки № 01/10-69 від 21.01.2022 року, виданої КНП Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська», з заробітної плати ОСОБА_1 було утримано суму по постанові № 66028213 від 13.07.2021 року. Утримання здійснено у розмірі 17 367,40 грн, яка складається з 15 334,00 грн боргу, 1533,40 грн - основної винагороди приватного виконавця та 500 грн витрат на проведення виконавчих дій, що вбачається з довідки № 01/10-69 від 21.01.2022 року.
З відповіді Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) від 03.11.2021 року вбачається, що нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Грисюк О.В. було припинено з 02.11.2021 року відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
Київським обласним державним нотаріальним архівом, якому були передані документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Грисюк О.В. для проведення звірки наявності нотаріальних документів згідно з Реєстром реєстрації нотаріальних дій, ухвалу суду про витребування доказів також виконано не було.
Спірний виконавчий напис на адресу суду надано не було, але його існування та вчинення вбачається з наданих позивачкою та досліджених судом доказів.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий перелік документів затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (надалі Перелік).
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 Перелік доповнено розділом такого змісту:
«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин
2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».
Постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 набрала чинності 10.12.2014 року.

Таким чином, з 10.12.2014 року нотаріуси мали право вчиняти виконавчі написи на документах, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, зокрема, за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.»

Колегія суддів апеляційного суду в цій справі прийшла до висновку про те, що позивачами доведено факт застосування до них оскаржуваного нормативно-правового акту, оскільки запропоновані оскаржуваною постановою КМУ зміни у процедуру вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних і іпотечних договорах створюють можливість при наявності злого умислу, недбалості чи з інших причин кредитору та/чи його посадовим особам або пов`язаним із ними третім особам, незаконно заволодіти коштами або майном, як позивачів так і інших громадян України, шляхом введення в оману нотаріуса, який керуючись спірним актом буде вимушений вчинити виконавчий напис на підставі документів, що не є належними доказами безспірності заборгованості, та згодом стягнення майна чи коштів виконавчою службою на підставі такого виконавчого напису

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14.

З огляду на викладене, пункт 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку втратив чинність з 22 лютого 2017 року, а тому, з цієї дати нотаріуси не мають права вчиняти виконавчі написи на документах, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, зокрема, на підставі кредитних договорів та виписок з рахунку боржника.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно підпунктів 1.1.-1.3 п. 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказана правова позиція узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування доводів позивача про недотримання вимог законодавства під час звернення відповідача з заявою про видачу виконавчого надпису, у тому числі на підтвердження безспірності нарахованих сум (розрахунку заборгованості та відсотків), доказів надсилання боржнику вимоги про повернення заборгованості, тощо.

За вказаних обставин суд визнає виконавчий надпис, що оскаржується, таким що не підлягає виконанню, та задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Розглядаючи вимоги позивачки про стягнення з відповідача утримані з неї кошти у розмірі 17 367,40 грн суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігає його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц щодо застосування норм ст. 1212 К України вказала на те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи: в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Як було встановлено судом, з заробітної плати ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на підставі постанови приватного виконавця № 66028213 від 13.07.2021 року було стягнуто грошові кошти у розмірі 17 367,40 грн, які складаються з 15 334,00 грн боргу, 1533,40 грн - основної винагороди приватного виконавця та 500 грн витрат на проведення виконавчих дій, що вбачається з довідки № 01/10-69 від 21.01.2022 року

Враховуючи, що підставою отримання відповідачем ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» коштів у розмірі 15 334,00 грн, було стягнення з позивача на підставі виконавчого напису, який судом було визнано таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем відпала.

Відповідач ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» не спростував відсутності підстав для подальшого утримання належних позивачеві коштів у розмірі 15 334,00 грн.

Враховуючи, що виконавчий напис № 56669 визнано таким, що не підлягає виконанню, тобто підстава, на якій з позивача стягнуто 15 334,00 грн, відсутня, наявні правові підстави для стягнення з відповідача даних коштів як отриманих безпідставно.

Щодо решти частини суми суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.

Згідно з ч.1 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця, авансового внеску стягувача та стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору (ч.3 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження»).

За приписами ч.7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Отже, підставами для повернення стягнутого виконавчого збору (основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження) є: закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню; визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин вищевказані грошові кошти: 1533,40 грн - основна винагорода приватного виконавця та 500 грн витрати на проведення виконавчих дій мають бути стягнуті з приватного виконавця, а не з відповідача тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Розглядаючи вимогу позивачки про скасування постанови приватного виконавця про звернення стягнення на її заробітну плату від 13.07.2021 суд виходить з такого.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки виконавчий напис, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 66028213 та вчинено постанову про звернення стягнення на заробітну плату позивачки від 13.07.2021 року, визнаний таким, що не підлягає виконанню, тому виконавче провадження має бути закінчено, після набрання рішенням суду законної сили, в наслідок чого всі постанови, винесені в рамках цього виконавчого провадження втрачають свою силу, тому вказана позовна вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкрамада Сергій Анатолійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Києво Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 56669 від 11.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» у розмірі 15 334,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (ЄРДПОУ 39508708, адреса: 04053 м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 15 334 (п`ятнадцять тисяч триста тридцять чотири) грн 00 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков