Справа № 203/4290/22
Провадження № 2-з/0203/5/2023
УХВАЛА

28 липня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Пльохіної В.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

18.01.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся відповідач-1 ОСОБА_2 (далі заявник) із заявою про застосування зустрічного забезпечення в цивільній справі №203/4290/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, в якій заявник просить суд:

- застосувати заходи зустрічного забезпечення та зобов`язати позивача ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок суму 480000,00 грн для подальшого перерахування на адресу відповідача ОСОБА_2 для відшкодування завданих збитків.

В обґрунтування вимог заяви заявник зазначив, що 14.11.2022 року судом було постановлено ухвалу про забезпечення позову, про існування якої йому стало відомо лише 16.01.2023 року. Тому заявник був позбавлений можливості своєчасно звернутися до суду для подання такої заяви, що можливе лише у випадку забезпечення позову. Заявник зазначив, що у разі прийняття судом рішення про відмову позивачу у задоволенні позову він буде позбавлений можливості стягнути з позивача реальні збитки за умови непередання приміщення в оренду. Тобто майбутнє судове рішення за позовом відповідача не буде виконано, оскільки судовий розгляд буде тривати щонайменше 6 місяців. Заявник за цей період не зможе отримувати плату за приміщення. До того ж ОСОБА_2 зазначив, що якщо приміщення не буде опалюватися та охоронятися, воно взагалі може бути знищене. Тому, враховуючи той факт, що середньомісячна орендна плата спірного приміщення складає 80000,00 грн на місяць, то позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду суму 480000,00 грн (80000,00 грн х 6 = 48000,00 грн).

З огляду на викладене, заявник звернувся до суду із заявою про зустрічне забезпечення.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.01.2023 року, судову справу №203/4290/22, провадження №2-з/0203/5/2023, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

30.01.2023 року представник позивача подала до суду заперечення проти заяви відповідача-1 про застосування зустрічного забезпечення, в обґрунтування яких зазначила, що відповідач-1 у своїй заяві не навів обставин, які б свідчили про необхідність обов`язкового зустрічного забезпечення позову, визначених в ч. 3 ст. 154 ЦПК України. Представник позивача зазначила, що відповідачем-1 не підтверджено, що позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що перебуває на території України, у розмірі, що достатній для відшкодування його можливих збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови в позові, та доказів, що майновий стан позивача або його дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Тому представник позивача просить суд відмовити у задоволенні заяви відповідача-1 про зустрічне забезпечення.

01.02.2023 року від ОСОБА_2 надійшла відповідь на заперечення позивача проти зустрічного забезпечення, в обґрунтування якої він зазначив, що несе прямі збитки від неможливості здачі в оренду приміщення. Оскільки відповідно до ухвали суду, існує заборона на майно, тому він позбавлений можливості надалі здати в оренду це приміщення. Крім того, заявник зазначив, що позивачу належить лише 1/4 частина квартири, вона має дохід у виді пенсії, що вказує на необхідність йому в подальшому подавати окремий додатковий позов, проте цього не вистачить для покриття завданих відповідачу збитків. Існуючий майновий стан позивача зробить неможливим виконання рішення суду про відшкодування завданих відповідачу збитків.

Тому відповідач вважає за необхідне просити суд в порядку зустрічного забезпечення позову зобов`язати ОСОБА_3 внести 480000,00 грн на депозит суду.

Чергове судове засідання з розгляду заяви було призначене судом на 28.07.2023 року.

У судове засідання 28.07.2023 року з`явилась представник позивача. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши думку представника позивача, на підставі положень ст. ст. 128, 154, 223 ЦПК України продовжив судове засідання за відсутності інших учасників справи.

Під час судового засідання представник позивача заперечувала проти задоволення заяви відповідача-1 ОСОБА_2 , пославшись на те, що наразі ця заява не є актуальною. Оскільки спірне приміщення пустує та нічого не заважає власнику майна передавати його в оренду. Крім того, ухвала суду про забезпечення позову була оскаржена відповідачем та апеляційним судом були виключені з ухвали суду слова про заборону користування приміщенням.

Тому представник позивача просила суд відмовити у задоволенні вимог заяви відповідача-1 про зустрічне забезпечення.

Суд, заслухавши думку представника позивача, вивчивши доводи заявника та матеріали справи, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2022 року, справа №203/4290/22, провадження №2-з/0203/104/2022, було частково задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову в цивільній справі та заборонено державним реєстраторам, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, іпотека, передача в оренду, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень, загальною площею 369,8кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); заборонено державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку, вчиняти інші дії, передбачені чинним законодавством України), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення позову в цивільній справі № 203/4290/22 щодо нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень, загальною площею 369,8кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), а у задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.03.2023 року, справа №203/4290/22, провадження №22-ц/803/3017/23, було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та змінено ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2022 року, виключено з абзацу другого резолютивної частини ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2022 року слова: «передача в оренду, найм», в решті ухвалу залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до положень ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Аналіз викладеного вище дає суду підстави для висновку про те, що у суду відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення позову та забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Оскільки апеляційним судом було змінено ухвалу суду про забезпечення позову та виключено з абзацу другого резолютивної частини ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2022 року слова: «передача в оренду, найм». Тобто у відповідача як власника спірного нерухомого майна відсутні будь-які перешкоди та заборони у користуванні спірним майном, отриманні доходу, про що він зазначає у заяві про зустрічне забезпечення. Тим більше, що відповідачем не доведено суду наявності підстав, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення в цивільній справі.

Керуючись статтями 149, 150, 154, 258-261, 353 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений 04.08.2023 року.

Суддя Ф.М. Ханієва