Ухвала

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 2-1184/11

провадження № 61-9454ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 18 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою у справі № 2-1184/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , про визнання права власності.

Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, запропоновано уточнити дату оскарженої постанови суду апеляційної інстанції та вимоги прохальної частини касаційної скарги.

У листопаді 2022 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на усунення недоліків. Із наданих матеріалів вбачається, що заявник оскаржує постанову Київського апеляційного суду від 18 липня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2023 року продовжено строк на усунення недоліків касаційної скарги з ініціативи суду, запропоновано заявнику у встановлений судом строк надати матеріали, а саме: клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням причин поважності пропуску цього строку разом із відповідними доказами; уточнення касаційної скарги із конкретним визначенням підстав касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України та викладенням прохальної частини касаційної скарги відповідно до повноважень визначених статтею 409 ЦПК України.

Ухвалу Верховного Суду від 02 грудня 2023 року ОСОБА_1 отримав 10 лютого 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів касаційного провадження.

У лютому 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав заяву про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги, в обґрунтування якої посилається на те, що він з метою виконання вимог ухвали Верховного Суду від 02 грудня 2023 року звернувся з запитом до суду першої інстанції стосовно надання інформації про факт надсилання судом апеляційної інстанції йому копії оскаржуваної постанови. Разом із тим, заявник просить продовжити йому строк для усунення недоліків касаційної скарги у зв'язку із необхідністю проходження ним лікування.

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2023 року продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвала Верховного Суду від 28 лютого 2023 року направлена на адресу заявника повернулась до суду із зазначенням причини повернення «за закінченням строку зберігання». Вказана ухвала судом була повторно направлена на поштову адресу ОСОБА_1 , однак поштове відправлення повернулося до суду із позначкою «за закінченням терміну зберігання».

19 березня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку подав до Верховного Суду другу касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 18 липня 2022 року у вказаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, запропоновано заявнику надати: 1) заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із наведеними причинами пропуску такого строку та доказами на їх підтвердження; 2) уточнену редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав).

Разом із тим, роз'яснено ОСОБА_1 , що додана до касаційної скарги копія квитанції № 1-364К про сплату судового збору в розмірі 820,50 грн не може бути прийнята судом на підтвердження сплати судового збору, оскільки за вказаною квитанцією заявником сплачений судовий збір за касаційну скаргу, яка подана ним до Верховного Суду 28 вересня 2022 року. Зауважено судом, що заявник вправі визначитись, яку саме із поданих касаційних скарг він підтримує.

Копія ухвали Верховного Суду від 10 квітня 2023 року направлялася ОСОБА_1 на адресу, зазначену в касаційній скарзі, проте вказане поштове відправлення було повернуте на адресу Верховного Суду з відміткою поштової служби «за закінченням терміну зберігання».

Станом на 22 червня 2023 року, недоліки касаційних скарг не усунуто, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною третьою статті 185 ЦПК України передбачено у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» (заява № 70329/12 та 5 інших заяв) зазначав, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) не можна тлумачити як таку, що встановлює певну форму обслуговування судової кореспонденції. Від національних органів влади також не вимагається забезпечення бездоганного функціонування поштової системи. Тим не менш, загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу. Невручення стороні належним чином судових документів може позбавити його або її можливості захищати себе у провадженні.

У справі «Гарячий проти України» (заява № 43925/18) ЄСПЛ вказав, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, стаття 6 не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи. Органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник, не отримав кореспонденцію, надіслану йому апеляційним судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви про те, що були порушені його права, передбачені пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

ЄСПЛ вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Згідно з частиною першою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Копії ухвал Верховного Суду від 28 лютого 2023 року та 10 квітня 2023 року надсилалися ОСОБА_1 на відому суду адресу, вказану в касаційній скарзі, проте поверталися до суду без вручення адресату з відмітками: «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою».

Заявником до суду не надавалися заяви про зміну місця проживання чи перебування. Інших засобів зв`язку (номер телефону, адресу електронної поштової скриньки тощо) заявником також повідомлено не було.

Незважаючи на тривалий час з дати надходження касаційних скарг до Верховного Суду, а також вжиті судом всі можливі заходи для направлення заявнику копій ухвал від 28 лютого 2023 року та 10 квітня 2023 року, заявник не вжив заходів для виконання вимог вказаних ухвал, не продемонстрував прагнення усувати недоліки касаційних скарг у встановлений судом строк чи дізнатися про стан відомого йому судового провадження тощо.

Разом з тим, місце знаходження ОСОБА_1 не відноситься до території, на якій проводяться бойові дії, не є тимчасово окупованою територією і не знаходиться в оточенні.

Таким чином, станом на 22 червня 2023 року вимоги ухвал Верховного Суду від 02 грудня 2023 року та 10 квітня 2023 року не виконані, недоліки касаційної скарги не усунуті.

Відповідно до вимог статей 185, 393 ЦПК України якщо недоліки касаційної скарги не було усунуто у встановлений судом строк, то касаційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

За таких обставин касаційні скарги ОСОБА_1 не можуть бути прийняті судом до розгляду та підлягають поверненню особі, яка її подала.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 18 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , про визнання права власності, вважати неподаними та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров