Постанова

Іменем України

14 червня 2023 року

м. Київ

справа № 462/3563/19

провадження № 61-4592св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - начальник Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Львів),

заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Державне авіапідприємство «Львівські авіалінії», Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова

від 10 листопада 2022 року у складі судді Кирилюка А. І. та постанову Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Шандри М. М., Крайник Н. П., Левика Я. А.,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви

У жовтні 2022 начальник Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Львів) (далі - начальник Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ (м. Львів)) звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заяву обґрунтовувала тим, що у Залізничному ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ (м. Львів) перебуває зведене виконавче провадження

АСВП № 56062872, до складу якого входить 26 виконавчих проваджень на загальну суму 6 824 322,81 грн про стягнення з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» (далі - ДАП «Львівські авіалінії») на користь держави та фізичних осіб заборгованості по заробітній платі, зокрема виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 462/3563/19 від 16 вересня 2019 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 19 липня 2019 року № 562 «Про деякі питання ДАП «Львівські авіалінії» відмінено ліквідацію та прийнято рішення про реорганізацію ДАП «Львівські авіалінії» шляхом приєднання до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» (далі - ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького»). Зазначеним наказом ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького» визнано правонаступником реорганізованого ДАП «Львівські авіалінії». Рішення суду боржником не виконується. На вимогу державного виконавця

від 09 квітня 2021 року головою комісії з реорганізації ДАП «Львівські авіалінії» надано відповідь про те, що господарська діяльність підприємства припинена, з 2011 року у ДАП «Львівські авіалінії» відсутні як готівкові так і безготівкові кошти у гривнях та іноземній валюті, а також будь-які інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби, цінні папери у депозитарних установах). У фінансових установах закрито усі рахунки ДАП «Львівські авіалінії». За боржником зареєстровано рухоме та нерухоме майно, однак слід зазначити, що відповідно до пункту 3 Розділу III Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» № 145-ІХ забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами. Відповідно до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» ДАП «Львівські авіалінії» () внесено до відповідного переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації. У зв`язку із наведеним вище, вчинення виконавчих дій стосовно ДАП «Львівські авіалінії» забороняється законом. Таким чином, заява про заміну сторони виконавчого провадження спрямована на виконання рішення суду стороною, що є процесуальним правонаступником.

Враховуючи викладене, начальник Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ (м. Львів) просила суд замінити боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа

№ 462/3563/19 від 16 вересня 2019 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення з ДАП «Львівські авіалінії» () на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 282 181,02 грн, без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України та 768,40 грн понесених судових витрат на користь ОСОБА_1 з боржника ДАП «Львівські авіалінії»

() на боржника ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького ().

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10 листопада

2022 року заяву начальника Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ (м. Львів) задоволено.

Замінено боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 462/3563/19 від 16 вересня 2019 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення з

ДАП «Львівські авіалінії» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 282 181,02 грн, без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України та 768,40 грн понесених судових витрат на користь ОСОБА_1 з боржника ДАП «Львівські авіалінії» на боржника ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького».

Судове рішення мотивовано тим, що відсутність у передавальному акті

ДАП «Львівські авіалінії» певного майна чи зобов`язань не свідчить про те, що відповідач не став правонаступником за ними, оскільки ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького», як єдиним правонаступником прийнято усе майно та усі зобов`язання підприємств, які припиняються шляхом злиття. Враховуючи зазначене та пункт 7 наказу Міністерства інфраструктури України

від 19 липня 2019 року відповідно до якого ДП «МА «Львів»

ім. Д. Галицького» визнано правонаступником реорганізованого

ДАП «Львівські авіалінії», суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви про заміну боржника у виконавчому провадженні.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року апеляційну скаргу ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького» залишено без задоволення. Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова

від 10 листопада 2022 року залишено без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що враховуючи те, що згідно із пунктом 7 наказу Міністерства інфраструктури України

від 19 липня 2019 № 562 «Про деякі питання ДАП «Львівські авіалінії»

ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького» є правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків ДАП «Львівські авіалінії» і таке правонаступництво (універсальне правонаступництво), відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 вересня 2020 року у справі № 296/443/16-ц (провадження № 61-16634св19), не пов`язується із державною реєстрацією припинення ДАП «Львівські авіалінії», тому датою виникнення універсального правонаступництва ДП «МА «Львів»

ім. Д. Галицького» щодо ДАП «Львівські авіалінії», яке припиняється шляхом приєднання, слід вважати дату видання наказу № 562 - 19 липня 2019 року, з якої ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького» є правонаступником ДАП «Львівські авіалінії».

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У березні 2023 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького» на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 листопада 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року, у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Заявник вказує, що передавальний акт є єдиним документом у процедурі реорганізації юридичної особи, який засвідчує факт одночасної передачі правонаступнику майна, активів та зобов`язань. При цьому, до підписання передавального акта та його затвердження органом, який прийняв рішення про припинення юридичної особи, первісний боржник не обмежений в праві виконати будь-які боргові зобов`язання щодо третіх осіб - кредиторів, оскільки згідно з частиною другою статті 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт. У цій справі передавальний акт не підписувався, майно правонаступнику не передавалося, станом на день розгляду справи первісний боржник не позбавлений права задовольнити вимоги будь-кого зі своїх кредиторів, тому ДАП «Львівські авіалінії» не вибув з виконавчого провадження № 63856326 в розумінні статті 442 ЦПК України, більше того в межах цього виконавчого провадження не позбавлений як правоздатності так і дієздатності.

Заявник посилається на постанови Великої Палати Верховного Суду

від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 296/443/16-ц.

Таким чином, перехід до правонаступника усіх прав та обов`язків первісного боржника з моменту прийняття рішення органом управління про реорганізацію без передачі правонаступнику за передавальним актом усіх активів є дискримінаційним по відношенню до правонаступника, оскільки за таких умов правонаступник буде нести тягар відповідальності перед кредиторами первісного боржника без отримання всіх активів (майна) останнього, що в умовах господарської самостійності правонаступника є несправедливим.

Крім того, при задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 462/3563/19 стягувачу

ОСОБА_1 буде надано привілейоване становище, оскільки примусове виконання цього виконавчого листа буде виконано поза черговістю, встановленою статтею 46 Закону України «Про виконавче провадження», чим буде порушено права інших стягувачів у зведеному виконавчому провадженні № 56062872, що нівелює імперативну норму статті 46 Закону України «Про виконавче провадження».

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

У травні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2023 року справу за заявою начальника Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ (м. Львів) про заміну сторони виконавчого провадження призначено до судового розгляду.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня

2019 року стягнуто із ДАП «Львівські Авіалінії» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі

282 181,02 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України. Стягнуто із ДАП «Львівські Авіалінії» на користь ОСОБА_1 768,40 грн понесених судових витрат (а. с. 42-45).

На виконання зазначеного рішення суду видано виконавчий лист

від 16 вересня 2019 року (а. с. 55).

10 жовтня 2019 року заступником начальника Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Антощуком Б. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 (а. с. 56).

У Залізничному ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ (м. Львів) перебуває зведене виконавче провадження АСВП № 56062872, до складу якого входить 26 виконавчих проваджень на загальну суму 6 824 322,81 грн про стягнення з ДАП «Львівські авіалінії» на користь держави та фізичних осіб заборгованості по заробітній платі, зокрема виконавче провадження

№ НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 462/3563/19 від 16 вересня 2019 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова (а. с. 57-58).

Наказом Міністерства інфраструктури України від 19 липня 2019 року № 562 «Про деякі питання державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» відмінено рішення про ліквідацію ДАП «Львівські авіалінії», прийняте наказом Міністерства інфраструктури України від 03 листопада 2011 року

№ 496 «Про припинення шляхом ліквідації ДАП «Львівські авіалінії», та реорганізовано ДАП «Львівські авіалінії» шляхом приєднання до

ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького».

Визнано ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького» правонаступником реорганізованого ДАП «Львівські авіалінії» (пункт зазначеного 7 наказу).

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20) зазначено, що «забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності. Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності».

За змістом частини першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «По виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом частини першої, п`ятої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до частин другої, третьої статті 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що у статтях 104 ЦК та 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може безумовно пов`язуватися із внесенням запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

У постанові від 16 червня 2020 року в справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями.

У постанові від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що інформація, відображена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо правонаступника юридичної особи (відомості, передбачені у пунктах 29 і 30 частини другої, пунктах 14 і 15 частини третьої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»), не охоплює всіх випадків правонаступництва прав і обов`язків юридичної особи, зокрема у випадку заміни сторони у зобов`язанні, що відбулася до припинення юридичної особи шляхом її реорганізації чи ліквідації.

У справі, яка переглядається, встановивши, що пунктом 7 наказу Міністерства інфраструктури України від 19 липня 2019 року № 562 «Про деякі питання ДАП «Львівські авіалінії» ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького» є правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків ДАП «Львівські авіалінії» і таке правонаступництво (універсальне правонаступництво), не пов`язується з державною реєстрацією припинення ДАП «Львівські авіалінії», суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що датою виникнення універсального правонаступництва ДП «МА «Львів»

ім. Д. Галицького» щодо ДАП «Львівські авіалінії», яке припиняється шляхом приєднання, слід вважати дату видання наказу № 562 - 19 липня 2019 року, з якої ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького» є правонаступником ДАП «Львівські авіалінії».

За таких обставин, встановивши, що ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького» як правонаступник ДАП «Львівські авіалінії» є правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків, суди першої та апеляційної інстанції зробили обґрунтований висновок про задоволення заяви начальника Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ (м. Львів) та заміни боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 462/3563/19 від 16 вересня 2019 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова, з боржника ДАП «Львівські авіалінії» на боржника ДП «МА «Львів» ім. Д. Галицького».

Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 296/443/16-ц, від 22 грудня 2020 року у справі

№ 452/3299/16-ц, на які посилався заявник у касаційній скарзі.

Доводи касаційної скарги про відсутність передавального акту щодо майна ліквідованого ДАП «Львівські авіалінії» є необґрунтованими, оскільки внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їхнього відображення в оскаржуваних судових рішеннях, питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить із того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 402, 409, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 листопада 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

С. Ф. Хопта