Справа № 488/3309/16-ц
Провадження № 2/347/135/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

за участю:

секретаря с/з Мошулі Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс- Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

25.06.2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Вимоги обґрунтовані тим, що 03.10.2007 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Укрсоцбанк» кредитний договір № 640/592-К592, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 75 000,00 (сімдесят п`ять тисяч) грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення заборгованості до 02.10.2010 року на умовах, визначених цим Договором, а позичальник зобов`язувався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав, однак станом на 05.04.2016 року заборгованість відповідача перед ПАТ «Укрсоцбанк» згідно кредитного договору № 640/592-К592 від 03.10.2007 року, складає - 199 834,27 (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот тридцять чотири) грн. 27 коп., яка складається з: - суми заборгованості за кредитом - 57 203,24 грн; суми заборгованості за відсотками - 65 665,78 грн.; розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту - 29 815,60 грн; розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків - 23 943,19 грн; розмір інфляційних витрат за кредитом - 12 870,73 грн; розмір інфляційних витрат за відсотками - 10 335 грн.

У зв`язку з цим, позивач звернувся в суд з позовом, та просив стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 199 834,27 (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот тридцять чотири) грн. 27 коп.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Проте, 31.05.2023 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про застосування строку позовної давності. Заява обґрунтована тим, що згідно п. 4.4 Договору кредиту № 640/592-К592 від 03 жовтня 2007 року, у випадку не виконання позичальником зобов`язань, визначених п.п. 3.3.2-3.3.13 цього Договору, протягом більше п`яти днів, термін надання Кредиту вважається таким, що закінчився та, відповідно позичальник зобов`язаний погасити кредит та сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані пеню і штрафні санкції. Пунктом 3.3.10 цього Договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути в повному обсязі Кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений п.1.1 цього Договору. Пунктом 1.1. цього Договору врегульовано, що кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 75 000,00 гривень, зі сплатою 15,05 відсотків річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості:

п.1.1.1.1. з листопада 2007 року по вересень 2010 року - щомісячно до 10 числа 2 083,00 гривні;

п.1.1.2. в жовтні 2010 року - 2095,00 гривень з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 02 жовтня 2010 року.

Як зазначено у наданій представником позивача виписці з особового рахунку, кредитні кошти надані відповідачу 03.10.2007 року, а перший та єдиний платіж по договору відповідач зробив 09.11.2007 року.

В розумінні п. 4.4 Договору кредиту, через п`ять днів невиконання зобов`язання, тобто з 15.12.2007 року, у позичальника виник обов`язок повернути кредитору всю суму кредиту, нараховану пеню і штрафні санкції, а, відповідно, у кредитора в цей день виникло право вимагати у позичальника повернути кредитору всю суму кредиту, нараховану пеню і штрафні санкції, адже термін надання кредиту вважається таким, що закінчився.

Водночас, позивач звернувся до суду лише у серпні 2016 року, тобто через 8 років та 8 місяців після виникнення права вимоги повернення всієї суми кредиту, пені та штрафних санкцій.

У зв`язку з викладеним, представник відповідача просив застосувати строк позовної давності, та в задоволенні позову відмовити повністю.

05.06.2023 року представник позивача (АТ «Альфа-Банк» надалі АТ «Сенс-Банк») на електронну адресу суду надіслав заперечення щодо застосування позовної давності, ствердивши, що відповідно до п. 7.3. ст. 7 (заключні положення) Кредитного договору № 640/592-К592 від 03.10.2007 року, цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, а отже позовна давність не може бути застосована, оскільки строк дії Кредитного договору не закінчився та діє до сьогодні. З цих підстав, представник позивача просив відмовити в задоволенні заяви про застосування строку позовної давності.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак представник позивача подав заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 148-149).

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак представник відповідача подав клопотання про розгляд справи без відповідача та його представника. Просив в задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 152-153).

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження в засіданні 03.05.2023 року, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно копії розрахунку вимог банку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором, становить 199 834 (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот тридцять чотири) гривні 27 коп., яка складається з: - суми заборгованості за кредитом - 57 203,24 грн; суми заборгованості за відсотками - 65 665,78 грн.; розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту - 29 815,60 грн; розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків - 23 943,19 грн; розмір інфляційних витрат за кредитом - 12 870,73 грн; розмір інфляційних витрат за відсотками - 10 335 грн. (а.с. 5-6).

Відповідно до копії кредитного договору № 640/592-К592 від 03.10.2007 року, АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір, згідно якого кредитор надав позивальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у сумі 75 000,00 (сімдесят п`ять тисяч) гривень зі сплатою 15,05 % відсотків річних та з порядком погашення суми заборгованості згідно кредитного договору.

Кредит надавався ОСОБА_1 на поточні потреби.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, згідно п.1.3.1. сторонами було укладено договір застави на рухоме майно, автомобіль Nissan, модель Maxima 3.0. 2005 року випуску, заставною вартістю 152 000 гривень.

Згідно п.1.4 договору позичальник гарантував, що на момент підписання договору не існує подій, що створюють загрозу належному виконанню договору.

Відповідно до п. 2.2 моментом (днем) надання Кредиту вважається день видачі позичальнику першої оплати з позичкового рахунку Позичальника розрахункових документів Позичальника в повній або частковій сумі Кредиту.

Відповідно до п. 2.3 моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки Кредитора: суми кредиту, нарахованих відсотків та можливих пені і штрафних санкцій, визначених цим Договором, якщо інше не випливає з умов цього Договору.

Відповідно до п. 2.5 у разі наявності простроченої заборгованості за Кредитом та несплачених відсотків за його використання, кошти в першу чергу направляються на сплату прострочених відсотків за його використання.

Відповідно до п. 3.3.10 позичальник зобов`язаний повернути в повному обсязі кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений п. 1.1. цього Договору;

Згідно п.1.1 договору порядок погашення суми заборгованості становить:

1.1.1.1 з листопада 2007 року по вересень 2010 року щомісячно до 10 числа 2 083, грн. 00 коп.,

1.1.2 в жовтні 2010 року 2 095 грн. з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 02.10.2010 року на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 3.4.10 позичальник має право достроково повністю або частково погасити Кредит та нараховані відсотки, попередивши письмово Кредитора про свої наміри не пізніше, як за п`ять робочих днів до дати погашення.

Відповідно до п. 4.4. Договору у випадку не виконання позичальником зобов`язань, визначених ті. п. 3.3.2.-3.3.13 цього Договору, протягом більше п`яти днів, термін надання Кредиту вважається таким, шо закінчився та, відповідно позичальник зобов`язаний погасити кредит та сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані пеню і штрафні санкції.

Відповідно до п. 7.3 Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих не себе зобов`язань.

Відповідно до п.7.4. у випадку настання обставин, визначених п.п.2.6.3., 3.2.3, 4.4., 5.4. цього Договору, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, і відповідно позичальник зобов`язаний погасити кредит, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Згідно виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 03.10.2007 по 23.04.2009 рік, ОСОБА_1 видавався кредит по кредитному договору в розмірі 75000,00 гривень.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (ПАТ «Альфа Банк» надалі АТ «Сенс Банк») за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За вимогами, визначене ними в ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що 03.10.2007 року між ОСОБА_1 та з ПАТ «Уксоцбанк» (правонаступник «Сенс Банк») було укладено кредитний договір № 640/592-К592, у відповідності до якого кредитор надав позичальникові грошові кошти 75 000,00 (сімдесят п`ять тисяч) грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення заборгованості до 02.10.2010 року на умовах, визначених цим Договором, а позичальник зобов`язувався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості станом на 05.04.2016 року заборгованість за вказаним кредитним договором становить 199 834,27 грн. та є загальною сумою заборгованості за кредитом.

Таким чином, судом достовірно встановлено факт порушення зобов`язання за кредитним договором в частині повернення банку кредитних коштів.

Щодо поданої заяви про застосування строку позовної давності та строку виконання зобов`язань.

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач виконав зобов`язання за Договором кредиту, відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем за Договором кредиту, в тому числі за тілом кредиту, процентами, пенею, нарахованими, інфляційними витратами, а, отже, є підстави для задоволення позову.

Разом з тим, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до розглянутих вище вимог.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

У кредитному договорі в силу положень статті 627 ЦК України про свободу договору сторони можуть встановити як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

За обставинами цієї справи, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Зокрема п.1.1.1.1. договору сторони визначили порядок погашення основної суми заборгованості з листопада 2007 року по вересень 2010 року щомісячно до 10 числа 2 083, грн. 00 коп., а п.1.1.2 в жовтні 2010 року 2 095 грн. з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 02.10.2010 року на умовах визначених договором.

В той же час згідно наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, останній платіж щодо повернення суми кредиту був здійснений ОСОБА_1 31.10.2008 року (т.1 а.с.5-6).

Під час судового розгляду, суд зобов`язав надати позивача розрахунок заборгованості станом на день розгляду справи. На виконання вимог суду 30.05.2023 року представником позивача було надано виписку по особовому рахунку Мисика ВА. За кредитним договором. Згідно вказаної виписки останнє проведення платежу щодо прострочення погашеної заборгованості відбулося 26.02.2008 року.

Відповідно до п.3.3.10 договору позичальник зобов`язаний повернути в повному обсязі кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений п.1.1. цього договору.

Проте, п.1.1. договору сторони визначили порядок та строк повернення кредиту, щомісячними платежами. В той же час останній платіж на погашення заборгованості був здійснений позичальником 31.10.2008 року, а відтак наступний черговий платіж повинен був бути сплачений в розмірі 2 083 грн, до 10 листопада 2008 року. В той же час жодних платежів після 31.10.2008 року позичальником не здійснювалось.

Аналіз змісту пункту 3.3.10 кредитного договору дає підстави для висновку, що безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості.

Виходячи з наведеного, у разі прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання і така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін.

Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Враховуючи той факт, що черговий платіж по кредитному договору повинен був бути сплачений до 10 листопада 2008 року, то строк порушення виконання зобов`язань слід обчислювати з 11.11.2008 року.

В той же час, з позовом ПАТ «Укрсоцбанк» (на даний час АТ «Сенс Банк») звернулося лише 25.08.2016 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції суду (т.1. а.с. 3), тобто спливом строку позовної давності.

Частинами 3, 4, 5 ст. 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесенням ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення суми боргу за договором кредиту після спливу строку позовної давності, не навів жодних поважних причин пропуску такого строку, а відповідач заявив про застосування позовної давності, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позовних вимог до відповідача через сплив позовної давності.

Що стосується доводів представника позивача про те, що кредитний договір діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань, то суд вважає такі неспроможними, оскільки у кредитному договорі був визначений строк для повного погашення кредиту (по 02.10.2010 включно), останній платіж в рахунок погашення суми заборгованості за наданим кредитом був здійснений в жовтні 2008 року.

Враховуючи, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності до даних правовідносин та з часу останнього платежу до моменту звернення позивача до суду пройшло більше трьох років, то у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитом слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Згідно статті 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Оскільки позовна давність до основної вимоги про стягнення заборгованості за кредитом спливла, тому позовна давність спливла і до додаткових вимог про стягнення заборгованості по суми заборгованості за відсотками, розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту, розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків, розмір інфляційних витрат за кредитом, розмір інфляційних витрат за відсотками і у задоволенні позовних вимог про стягнення вказаної заборгованості суд також відмовляє.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року за № 444/9519/12, яка є обов`язковою для виконання судами України.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

За відсутності підстав для задоволення позову, понесені судові витрати не підлягають до відшкодування.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 82, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.06.2023 року.

Суддя Ю. С. Кіцула