Провадження №2/336/4249/2023
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження по справі

21 грудня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить: 1) здійснити поділ майна, а саме: земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 07:002:0006, площею 0.0653 га; 2) визнати за собою ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки, ринкова вартість якої складає 517 463,32 грн. на 15.08.2023 за оцінкою головного управління держгеокадастру у Запорізькій області м. Запоріжжя, вул. Українська, 50, яка за призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Судові витрати стягнути з відповідача.

Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Маючи доступ до системи документообігу у судах України Д-3, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 неодноразово протягом 2023 року зверталася до суду з аналогічними позовними заявами з аналогічними позовними вимогами до того ж самого відповідача.

Так, в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Л.А. 26.06.2023 надійшла аналогічна позовна заява (справа №336/6039/23, провадження №2/336/2595/2023), яка ухвалою від 25.07.2023 залишена без руху. Позивачці зазначено недоліки позову, які необхідно було усунути протягом часу, зазначеного в ухвалі суду. Ухвалою від 28.09.2023 позовну заяву повернуто через не усунення позивачкою недоліків, зазначених в ухвалі від 25.07.2023.

В подальшому 06.11.2023 ОСОБА_1 знову звернулася до суду з аналогічною позовною заявою (справа №336/11635/23, провадження №2/336/3798/2023), яка надійшла в провадження судді Боєва Є.С.

Крім того, 19.12.2023 ОСОБА_1 знову через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулася до суду з вказаною (аналогічною) позовною, яка на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями надійшла в провадження судді Звєздової Н.С.

Тобто, позивачка втретє протягом року звертається з вказаною позовною заявою до суду надаючи в обґрунтування позову одні й ті самі документи та обґрунтовуючи одними й тими самими підставами до одного й того ж самого відповідача з одними й тими самими вимогами.

Суд вважає за необхідне звернути увагу ОСОБА_1 на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

У п.3 ч.2ст.44 ЦПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.4ст.44 ЦПК України).

Як вбачається з отриманої судом інформації, ОСОБА_1 вже неодноразово зверталась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з аналогічною заявою. Ухвалою суду її позов було повернуто через не усунення недоліків та роз`яснено її право на звернення до суду з даними вимогами після усунення недоліків, які стали підставою для повернення позову. Попри це, ОСОБА_1 , вкотре проігнорувавши вимоги закону, вже втретє звернулась до суду з аналогічною заявою та аналогічними вимогами та одного й того ж відповідача, що судом розцінюється як зловживання процесуальними правами.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, а також те, відповідно до п.3 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом із аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Дії позивачки ОСОБА_1 щодо систематичної неодноразової подачі позовних заяв до того ж самого відповідача, з того ж предмету з тих же самих підстав, за якими судом ухвалено декілька ухвал, що набрали законної сили і позивачкою не оскаржувалися, суд розцінює як зловживання процесуальними правами та нехтування процесуальними обов`язками, яке спрямоване на перешкоджання здійсненню судочинства в інших справах, що суперечить завданням цивільного судочинства.

Одночасно з цим суд зазначає, що ОСОБА_1 з цих же самих підстав, до цього ж самого відповідача в період з 2023 року по теперішній час подано 3 позовні заяви в порядку цивільного судочинства, що свідчить про свідоме допущення неналежної процесуальної поведінки та зловживання правом на звернення до суду.

Згідно статті 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.144 ЦПК України, одним із заходів процесуального примусу є попередження.

Зважаючи на повторність та неодноразовість зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами за обставин наведених вище, суд приходить до висновку про необхідність застосування до позивачки заходу процесуального примусу у виді попередження.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст.44, 143, 148, п.3 ч.1, ст.186, 258-260, 261, 352, 355 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Застосування до ОСОБА_1 захід процесуального примусу у вигляді попередження.

Копію ухвали надіслати позивачці.

Позов з долученими до нього письмовими доказами залишається у суді, оскільки його було подано через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.С. Звєздова