Справа № 302/574/23
Номер рядка звіту 69
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21.06.2023 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Сидоренко Ю.В.,

за участю секретаря Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає, що 16 травня 2015 року вона уклала з відповідачем ОСОБА_2 шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Міжгірського районного управління юстиції за актовим записом № 29.

Від шлюбу з відповідачем у них народилося двоє малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30.11.2022 року шлюбі між ними розірвано та після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з нею, але їй важко забезпечувати у повному обсязі їх потреби. Джерел доходу вона не має, так як не працевлаштована. Вказує, що відповідач має непоганий дохід, постійно працює за кордоном та може брати участь спільно з нею в утриманні дітей, але не бажає виконувати свій батьківський обов`язок, що змушує її звернутися до суду з даним позовом, в якому позивачка ОСОБА_1 просить стягувати аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, всього 6000 гривень, починаючи із дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу ОСОБА_2 в ухвалі суду запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі з позовом і долученими до нього матеріалами надіслана відповідачу ОСОБА_2 за фактичним місцем проживання за вказаною у позовній заяві адресою: АДРЕСА_2 . 17.05.2023 року на адресу суду повернуто поштовий конверт «Укрпошта» з відміткою про те, що судова кореспонденція адресату ОСОБА_2 не вручена з тих причин, що адресат відсутній за вказаною адресою та за закінченням терміну зберігання кореспонденції (а.с.17).

22.05.2023 року судом винесено ухвалу про проведення розгляду даної цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.18).

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задоволити за наведеними у позові підставами.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України, однак про причини неявки суду не повідомлено, відзив на позовну заяву відповідачем ОСОБА_2 не подано, заперечень відповідача на заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, суду не надано.

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Повно та всебічно дослідивши надані позивачем докази, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, також дослідивши докази, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позивачем позовні вимоги, оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.13,43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що сторони по справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, який був зареєстрований 16 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Міжгірського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №29.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30.11.2022 року, яке набрало законної сили, шлюбу між сторонами - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано та копія якого є в матеріалах справи (а.с.7-9).

Від спільного подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтвах про народження яких в графі «мати» вказана ОСОБА_1 , позивачка у справі, а батьком записаний ОСОБА_2 , відповідач у справі, що відповідачем не оспорено та копії вказаних свідоцтв містяться в матеріалах даної справи (а.с.5-6).

Малолітні діти зареєстровані та мешкають разом з позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Міжгірської селищної ради за вих.№870 від 28.02.2023 року (а.с.10).

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно положень статті 181 Сімейного кодексу України способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі.

Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу.

Відповідно до положень ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).

При визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у єдиній твердій грошовій сумі за вибором позивача.

При цьому суд враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своїх дітей.

Згідно вимог статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення.

У позові ОСОБА_1 стверджує про імперативність її права на отримання аліментів на утримання малолітніх дітей, та суд погоджується з такими доводами позивача.

З урахуванням принципів розумності та справедливості, дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що розмір аліментів в твердій сумі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно буде в достатній мірі відповідати заявленим позивачкою потребам утримання малолітніх дітей, з огляду на законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму на дитину.

При визначенні цього розміру суд виходить з того, що позивачка теж має нести не менші витрати на утримання своїх дітей, ніж відповідач, і має можливості для цього.

При визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, суд прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

З огляду на те, що малолітні діти проживають з матір`ю, з урахуванням вартості продуктів харчування, інших речей першої необхідності, приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також відсутність відомостей про доходи чи витрати відповідача, з урахуванням відсутності будь-яких заперечень відповідача щодо заявленого розміру аліментів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання двох малолітніх дітей аліментів у твердій грошовій сумі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, як це передбачено ч.2 ст.183 СК України

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачкою підстави заявлених позовних вимог, розмір встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку, обставини, визначені ст.ст. 182, 184 СК України, обставини справи, а також те, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дитині сприятливі умови для проживання та розвитку, та враховуючи, що малолітні діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що відповідачем не спростовано, а також враховуючи відсутність на теперішній час домовленості між сторонами щодо порядку утримання їх малолітніх дітей, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити у повному обсязі та стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання двох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 20 березня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд визнав за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.

Відповідно до положень п.3. ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позову в частині стягнення аліментів, відповідно до положень ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір в сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, згідно положень ст.141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.7,10,11,265-268,279,280-282 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 3000 (три тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 20 березня 2023 року та до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць

Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Міжгірським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. СИДОРЕНКО