Справа № 523/9046/23
Провадження №2/523/3636/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 523/9046/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства виробничо комерційної фірми «Мікромегас» про стягнення заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства виробничо комерційної фірми «Мікромегас» про стягнення заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що ОСОБА_1 у період з 24.09.2010 року працював у Приватному підприємстві виробничо комерційної фірми «Мікромегас» на посаді охоронника та 20.10.2021 року згідно Наказу № 54-П був звільнений з роботи за власним бажанням. Однак, при звільненні позивача з ним не було проведено повного розрахунку та не виплачено у день звільнення всіх сум, а саме заробітної плати та компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки.

Позивачем було направлено листа до відповідача з метою отримання інформації про нараховану та не виплачену заробітку плату з період з роботи з 01.01.2020 року по день звільнення, про виплату всіх сум, що належать ОСОБА_1 при звільнення та які проводяться в день звільнення, що має значення вирішення трудового спору. Відповідачем вказаний лист було отримано 24.12.2021 року, проте жодної відповіді на день звернення до суду з даним позовом позивач не отримав.

У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, стягнути з Приватного підприємства виробничо комерційної фірми «Мікромегас» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату, а також компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 02.06.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін.

Суд констатує, що 04.12.2023 року представником позивача ОСОБА_2 було подано до суду розрахунок заборгованості із виплати нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, з якої вбачається, що станом на 04.12.2023 року заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період роботи з березня 2020 року по жовтень 2021 року становить 24795,04 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд провести розгляд справ за його відсутності.

Представник відповідача Приватного підприємства виробничо комерційної фірми «Мікромегас» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, відзив у визначений судом строк не подав. А тому, суд приходить висновку про проведення розгляду даної справи за відсутності представника відповідача.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 24.09.2010 року працював у Приватному підприємстві виробничо комерційної фірми «Мікромегас» на посаді охоронника та 20.10.2021 року згідно Наказу № 54-П був звільнений з роботи за власним бажанням за ст. 38 КпАП України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Трудової книжки позивача Серії НОМЕР_1 від 16.12.1975 року.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 вказує на те, що при звільненні ПП ВКФ «Мікромегас» з ним не було проведено повного розрахунку та не виплачено у день звільнення всіх сум, а саме заробітної плати та компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки.

Так, з наявного в матеріалах справи Розрахунку заборгованості із виплати нарахованої, але невиплаченої заробітної плати вбачається, що станом на 04.12.2023 року заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період роботи з березня 2020 року по жовтень 2021 року становить 24795,04 грн.

Вказаний розрахунок було складено представником позивача ОСОБА_2 та надано до суду в якості доказу заборгованості з виплати заробітної плати.

Із наявної в матеріалах справи Довідки № А-00000007 від 30.08.2021 року, виданої ПП ВКФ «Мікромегас» вбачається, що за період з 01.03.2020 року по 31.07.2021 року дохід ОСОБА_1 склав 113183,83 грн.

Також, із Довідки № А-00000005 від 29.08.2023 року, виданої ПП ВКФ «Мікромегас» вбачається, що за період з 01.03.2021 року по 31.08.2021 року дохід ОСОБА_1 склав 24192,84 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 за період роботи отримував заробітну плату шляхом перерахування такої на відкритий картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» згідно угоди № SAMDNWFC3 від 07.05.2019року, що підтверджується наявною в матеріалах справи Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 18.08.2023 року № LOJE4RBFF5GRCQEE про виписку по картці/рахунку НОМЕР_2 за період 01.01.2020 року по 18.08.2023 року, а також Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 25.09.2023 року № PL9855IRRHP8J6GI.

У вказаних виписках чітко відображено коли та за яких період позивач отримав заробітну плату від ПП ВКФ «Мікромегас».

Представником позивача Туровським І.С. в ході розгляду даної справи було долучено в якості Довідку форми ОК-5 ПФУ відносно ОСОБА_1 , з якої вбачається розмір нарахованої нарахованої позивачу заробітної плати.

Суд констатує, що під час розгляду даної справи відповідачем ПП ВКФ «Мікромегас» було частково виплачено ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати на загальну суму 33047,87 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 25.09.2023 року № PL9855IRRHP8J6GI, а також копіями відомостей на виплату грошей № 523 за березень 2021 року від 01.12.2023 року, № 524 за травень 2021 року від 01.12.2023 року, № 525 за червень 2021 року від 01.12.2023 року, № 526 за липень 2021 року від 01.12.2023 року та № 527 за серпень 2021 року від 01.12.2023 року.

Із доданого до матеріалів справи стороною позивача розрахунку заборгованості вбачається, що співвставивши нараховану ПП ВКФ «Мікромегас» заробітну плату позивачу та докази її виплати, станом на 04.12.2023 року заборгованість відповідача по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період роботи з березня 2020 року по жовтень 2021 року становить 24795,04 грн.

Однак, перевіривши суми нарахованих та виплачених сум, суд частково погоджується із вказаним розрахунком та зазначає, що заборгованість відповідача по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період роботи з березня 2020 року по жовтень 2021 року становить 15940,07 грн. з огляду на наступне.

Так, із інформації про дохід за формою ОК-5, інформації за Довідками № А-00000007 від 30.08.2021 року та № А-00000005 від 29.08.2023 року, виданих ПП ВКФ «Мікромегас», виписки по картковому рахунку позивача та відомостей про виплату грошей, судом встановлені наступні обставини:

?За березень 2020 року заробітна плата склала 5987,94 грн., утримано податок у розмірі 1167,65 грн., виплачено 4820,29 грн. згідно виписки по рахунку, заборгованість за березень 2020 року відсутня;

?За квітень 2020 року заробітна плата склала 5987,94 грн., утримано податок у розмірі 1167,65 грн., виплачено 4820,29 грн. згідно виписки по рахунку, заборгованість за квітень 2020 року відсутня;

?За травень 2020 року заробітна плата склала 7200,19 грн., утримано податок у розмірі 1404,03 грн., виплачено 5796,16 грн. згідно виписки по рахунку, заборгованість за травень 2020 року відсутня;

?За червень 2020 року заробітна плата склала 6749,73 грн., утримано податок у розмірі 1316,20 грн., виплачено 5433,53 грн. згідно виписки по рахунку, заборгованість за червень 2020 року відсутня;

?За липень 2020 року заробітна плата склала 7613,54 грн., утримано податок у розмірі 1484,64 грн., виплачено 6128,90 грн. згідно виписки по рахунку, заборгованість за липень 2020 року відсутня;

?За серпень 2020 року заробітна плата склала 6482,48 грн., утримано податок у розмірі 1264,09 грн., виплачено 728,39 грн. згідно виписки по рахунку, заборгованість за серпень 2020 року 4490,00 грн.;

?За вересень 2020 року заробітна плата склала 11720,55 грн., утримано податок у розмірі 2285,51 грн., виплачено 1271,61 грн. згідно виписки по рахунку 19.08.2021 року та виплачено 4000,00 грн. згідно виписки по рахунку 10.07.2023 року, заборгованість за вересень 2020 року 4163,43 грн.;

?За жовтень 2020 року заробітна плата склала 5500,00 грн., утримано податок у розмірі 1072,50 грн., виплачено 4427,50 грн. згідно виписки по рахунку 10.07.2023 року, заборгованість за жовтень 2020 року відсутня;

?За листопад 2020 року заробітна плата склала 5500,00 грн., утримано податок у розмірі 1072,50 грн., виплачено 4427,50 грн. згідно виписки по рахунку 10.07.2023 року, заборгованість за листопад 2020 року відсутня;

?За грудень 2020 року заробітна плата склала 5500,00 грн., утримано податок у розмірі 1072,50 грн., виплачено 2027,50 грн. згідно виписки по рахунку 10.07.2023 року, заборгованість за грудень 2020 року 2400,00 грн.;

?За січень 2021 року заробітна плата склала 5500,00 грн., утримано податок у розмірі 1072,50 грн., виплачено 4427,50 грн. згідно виписки по рахунку 25.08.2023 року, заборгованість за січень 2021 року відсутня;

?За лютий 2021 року заробітна плата склала 5500,00 грн., утримано податок у розмірі 1072,50 грн., виплачено 4427,50 грн. згідно виписки по рахунку 25.08.2023 року, заборгованість за лютий 2021 року відсутня;

?За березень 2021 року заробітна плата склала 7550,00 грн., утримано податок у розмірі 1472,25 грн., виплачено 6077,75 грн. згідно відомості на виплату грошей № 523 за березень 2021 року, заборгованість за березень 2021 року відсутня;

?За квітень 2021 року заробітна плата склала 6070,37 грн., утримано податок у розмірі 1183,73 грн., виплата відсутня, заборгованість за квітень 2021 року 4886,64 грн.;

?За травень 2021 року заробітна плата склала 7981,71 грн., утримано податок у розмірі 1556,44 грн., виплачено 6425,27 грн. згідно відомості на виплату грошей № 524 за травень 2021 року, заборгованість за травень 2021 року відсутня;

?За червень 2021 року заробітна плата склала 6165,71 грн., утримано податок у розмірі 1202,32 грн., виплачено 4963,39 грн. згідно відомості на виплату грошей № 525 за червень 2021 року, заборгованість за червень 2021 року відсутня;

?За липень 2021 року заробітна плата склала 6173,67 грн., утримано податок у розмірі 1203,87 грн., виплачено 4969,80 грн. згідно відомості на виплату грошей № 526 за липень 2021 року, заборгованість за липень 2021 року відсутня;

?За серпень 2021 року заробітна плата склала 2467,26 грн., утримано податок у розмірі 425,52 грн., виплачено 1756,66 грн. згідно відомості на виплату грошей № 527 за серпень 2021 року, заборгованість за серпень 2021 року відсутня;

?За вересень жовтень 2021 року заборгованість відсутня згідно розрахунку позивача.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем ПП ВКФ «Мікромегас» в порушення вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 не було проведено повного розрахунку щодо виплати заробітної плати, заборгованість із виплати заробітної плати проводилася частково, та станом на день ухвалення рішення суду заборгованість відповідача по заробітній платі перед ОСОБА_1 становить 15940,07 грн.

Однак, щодо позовної вимоги ОСОБА_1 щодо компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки, то суд зазначає, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки є необґрунтована стороною позивача, не зазначено кількість днів невикористаних відпусток, яка сума підлягає стягненню та не надано суду жодного доказу, який би підтверджував факт невикористання позивачем таких відпусток.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 2684,00 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2023 року (рік звернення до суду з позовом).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 116, 233 КЗпП України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства виробничо комерційної фірми «Мікромегас» про стягнення заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства виробничо комерційної фірми «Мікромегас» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій, але не виплачені заробітній платі в день звільнення в розмірі 15940/п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок/ грн. 07 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства виробничо комерційної фірми «Мікромегас» на користь Державної судової адміністрації судовий збір в розмірі 2684/дві тисячі шістсот вісімдесят чотири/ грн. 00 коп.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканець: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне підприємство виробничо комерційна фірма «Мікромегас», код за , місцезнаходження: 65058, м. Одеса, вул. Армійська, буд. № 8Б офіс 9.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер