єдиний унікальний номер справи 531/1088/23
номер провадження 2/531/257/23
15 травня 2023 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Герцова О. М.,
за участі секретаря - Капленко Є. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовної заяви зазначають, що 25.07.2022 року придбали вказану квартиру.
У вказаному житловому приміщені зареєстрований, колишній власник квартири. На звернення щодо зняття відповідача з реєстрації він не реагує. Тому позивачі змушені звернутися до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 25.04.2023 справа прийнята до розгляду. Відкрито спрощене провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.
Позивачі в судове засідання не з`явилися, від них в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без їхньої участі. В заявах позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило, тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових матеріалів та доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів, а саме договору купівлі продажу від 25 липня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Шубою А. Ф., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
За даними Карлівської міської ради Полтавської області за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_3 .
Позивачі зазначають, що розрахунок витрат на оплату комунальних послуг, здійснюється виходячи з кількості зареєстрованих осіб, тобто з врахуванням реєстрації відповідача, останній не бере участі в оплаті вказаних рахунків, що є обтяжливим для позивачів.
На звернення позивачів щодо зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 після продажу квартири не реагує, що й зумовило звернення позивачів до суду.
Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст. 383 ЦК України).
Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Позивачами виконано всі можливі та передбачені законом умови для добровільного зняття з реєстрації відповідача.
Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, інших документів, які свідчать про припинення (ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).
Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач не проживає в квартирі, належній позивачам, його речі відсутні, суд дійшов висновку, що відповідача необхідно визнати такими, що втратили право користування приміщенням.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами в позовній заяві не стаивться.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 258, 262, 264, 265, 268, 280, 352-353 ЦПК України; ст.ст. 317, 329, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інші учасники справи, а також відповідачі у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Карлівський районний суд Полтавської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Герцов