УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

присяжних: Коваленко С. Ю.,

Мелащенко А. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Отруби В. В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація в особі органу опіки та піклування, ОСОБА_3 , про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з указаною заявою, в якій просила: визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним; встановити над ним опіку та призначити її його опікуном.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 червня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року вищевказану справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку окремого провадження.

При підготовці справи для розгляду по суті, судом було встановлено, що заявник ОСОБА_1 не являється близьким родичем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не являється членом його сім`ї, тому в судовому засіданні на обговорення учасників судового розгляду, судом було поставлено питання про залишення вказаної вище заяви без розгляду.

Заявник та її представник в судовому засіданні зазначили, що ОСОБА_1 проживає з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, починаючи з 1991 року, а також у ОСОБА_3 є дочка. Заперечували проти залишення заяви без розгляду.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо.

Вислухавши заявника та її представника, дослідивши матеріали справи та вивчивши клопотання позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Частиною третьою статті 296 ЦПК України передбачено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

За нормами СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (стаття 3 СК України). Статтею 9 СК України встановлено коло осіб: подружжя, батьки, дитини, батьки і діти, інші члени сім`ї та родичі, сімейні відносини між якими регулюються СК України.

Згідно з абз. 5 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом в постановах від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17, від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц.

Що стосується тлумачення поняття «близькі родичі», то виходячи з вимог ЦК України, СК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 з огляду на вимоги статей 3, 9 СК України, положення ЦК України не є членом сім`ї чи близьким родичем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доказів встановлення факту їхнього спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу матеріали справи не містять, а тому відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України вона не відноситься до категорії осіб, які мають право на звернення з заявою про визнання останнього недієздатним.

Розділом IV Окреме провадження ЦПК України не врегульовано наслідки звернення до суду з заявою в порядку окремого провадження особи, яка не має право на таке звернення.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року у справі №2-591/11 зазначила, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, а саме пункт 1 частини першої статті 257 ЦПК України, відповідно до якого суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про залишення заяви без розглядуна підставі пункту 1 частини першої статті 257 ЦПК України.

З огляду на викладене, керуючись статтями 257, 260, 294, 296, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація в особі органу опіки та піклування, ОСОБА_3 , про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна

Присяжні С. Ю. Коваленко

А. Г. Мелащенко