ПОСТАНОВА

іменем України

13 червня 2023 року м. Кропивницький

справа № 389/1246/22

провадження № 22-ц/4809/638/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 27 лютого 2023 року та додаткове рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 23 березня 2023 року у складі судді Берднікової Г.В.,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2018 року визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 листопада 2000 року, видане державним нотаріусом Знам`янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Тепляковим В.М. на ім`я ОСОБА_2 в частині права на земельну частку (пай) в КСП ім. Леніна розміром 3,88 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, спадкова справа №283, зареєстровано в реєстрі за №1557. Визнано за ним право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на 1/3 частину земельної частки (паю) в КСП ім. Леніна розміром 3,88 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. На підставі зазначеного рішення до спадкового реєстру було внесено відповідні записи щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого 03 листопада 2000 року на бланках АВО 077035, АВО 077036. При цьому, виконати вказане рішення суду в частині видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку права на земельну частку (пай) розміром 3,88 га в умовних кадастрових гектарах в КСП ім. Леніна Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області нотаріус не зміг, про що 22 лютого 2019 року виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Так, підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що ОСОБА_2 , як відповідач по справі, ухилилася від виконання вказаного рішення, не надала нотаріусу свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 листопада 2000 року для внесення до нього змін про зменшення частки у спадковому майні та отримання нових свідоцтв. Крім того, державним нотаріусом зазначено, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку права на земельну частку (пай) неможлива, оскільки спадкоємцем не надано жодного документу, що міг би підтвердити право власності та належності майна спадкодавці, що змусило його знову звернутися до суду.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2020 року, залишеним без змін Кропивницьким апеляційним судом, його позов було задоволено, визнано за ним право на отримання у власність 1/3 частини земельної частки (паю) у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яке належало спадкодавцеві на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0240667.

Однак, йому знову не вдалося реалізувати своє право на отримання у власність 1/3 частини земельної частки (паю) у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 . Так, за наслідками усного звернення до сертифікованого інженер-землевпорядника щодо замовлення розробки документації із землеустрою із подальшим виділенням йому у приватну власність 1/3 земельної ділянки відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0240667 загальною площею 3,88 га, йому було відмовлено у виділенні у приватну власність 1/3 земельної ділянки з тих підстав, що право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серії КР №0240667, який було видано на ім`я ОСОБА_3 , передано ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 листопада 2000 року серії АВО №077036. У подальшому ОСОБА_2 було видано державний акт на право приватної власності на землю з кадастровим номером :02:000:1692 на підставі розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації від 26 квітня 2002 року №154-р, що унеможливило розробку проекту згідно з вищевказаним сертифікатом. Рекомендовано за вирішенням даного питання звернутися до суду із вимогою визнання права власності на 1/3 земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:1692.

За інформацією відділу №2 Управління надання адміністративних послуг згідно з книгою записів (реєстрації) сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів КСП ім. Леніна ОСОБА_3 отримав сертифікат серії КР №0240667, зареєстрований 23 лютого 1998 року за №1297, виданий на підставі розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації від 02 лютого 1998 року №59-р на земельну частку (пай) розміром 3,88 умовних кадастрових гектарів. Згідно з книгою записів (реєстрації) сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів КСП ім. Леніна запис про реєстрацію сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого ОСОБА_2 , відсутній. Відповідно до даних книги записів реєстрації з 01 січня 2013 року по Суботцівській сільській раді Знам`янського району Кіровоградської області державний акт на право приватної власності на землю громадянину ОСОБА_3 не видавався, у книзі записів (реєстрації) не реєструвався. Відповідно до даних книги записів (реєстрації) державних актів на право на приватну власність на землю зареєстровано та видано державний акт на право приватної власної на землю серії КР №1509 від 20 травня 2002 року на ім`я ОСОБА_2 . Підставою видачі державного акту зазначено розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації від 26 квітня 2002 року № 154-р.

Як убачається із документів, наданих ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, а саме копії сертифікату серії КР №0240667, виданого на ім`я ОСОБА_3 , право на земельну частку пай було передано ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВО №077036 від 03 листопада 2000 року, про що свідчить відповідна відмітка на самому сертифікаті. Іншого сертифікату на земельну частку (пай) ОСОБА_2 не отримувала. У подальшому, на підставі внесених змін до сертифікату на земельну частку (пай) розпорядженням голови Знам`янської районної державної адміністрації від 26 квітня 2002 року №154-р ОСОБА_2 було включено до списку громадян, яким передаються у приватну власність земельні частки (паї) із земель колишнього КСП ім Леніна. 20 травня 2002 року на ім`я ОСОБА_2 було видано державний акт на право приватної власності на землю площею 3,04 га, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1459.

Отже, ОСОБА_2 отримала земельну ділянку у приватну власність саме на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0240667, виданого на ім`я ОСОБА_3 , право на 1/3 якого визнано за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом, оскільки за інформацією ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області іншого сертифікату на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 не отримувала.

Тому він змушений звернутися до суду з цим позовом, оскільки іншого способу захистити своє порушене право у нього відсутнє.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на 1/3 земельної ділянки площею 3,04 га, кадастровий номер :02:000:1692, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії КР №1509 від 20 травня 2002 року, виданого на підставі розпорядження Знам`янської районної державної адміністрації від 26 квітня 2002 року №154-р та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1459 на ім`я ОСОБА_2 , що належала спадкодавцеві ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0240667; визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 спірної земельної ділянки.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 27 лютого 2023 року позовну заяву задоволено. Визнано за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом право власності на 1/3 земельної ділянки площею 3,04 га, кадастровий номер :02:000:1692, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії КР №1509 від 20 травня 2002 року, виданого на підставі розпорядження Знам`янської районної державної адміністрації від 26 квітня 2002 року №154-р та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1459 на ім`я ОСОБА_2 , право на яку належало спадкодавцеві ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КР №0240667. У власності ОСОБА_2 залишено 2/3 земельної ділянки площею 3,04 га, кадастровий номер :02:000:1692, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії КР №1509 від 20 травня 2002 року, виданого на підставі розпорядження Знам`янської районної державної адміністрації від 26 квітня 2002 року №154-р та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1459. Вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 23 березня 2023 року стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат Позненко Ю.В. підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.

ОСОБА_2 та її представники ОСОБА_4 та адвокат Іващенко І.Ю. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 27 лютого 2023 року та додаткове рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 23 березня 2023 року - без змін.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.111).

Після смерті ОСОБА_3 у Знам`янській районній державній нотаріальній конторі 07 липня 2000 року було заведено спадкову справу №283, з матеріалів якої убачається, що із заявою про прийняття спадщини від 05 червня 2000 року звернулася дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_5 . Дружина спадкодавця ОСОБА_6 подала заяву від 05 липня 2000 року про відмову від спадщини на користь дочки ОСОБА_2 . Відповідно до довідки Суботцівської сільської ради від 20 жовтня 2000 року №2117 на день смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_6 . Також у довідці вказано, що після смерті ОСОБА_3 в спадщину вступила його дочка ОСОБА_2 в період з 07 лютого 2000 року по 07 серпня 2000 року (а.с.55-91).

03 листопада 2000 року державним нотаріусом Знам`янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області видано свідоцтво про право на спадщину, зареєстроване в реєстрі за №1557, в якому вказано, що спадкоємцем майна ОСОБА_3 є дочка ОСОБА_2 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, зокрема, складається з права на земельну частку (пай) у КСП ім. Леніна Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області розміром 3,88 га в умовних кадастрових гектарах, яке належить спадкодавцю на підставі сертифікату серії КР №0240667, виданого Знам`янською районною державною адміністрацією 20 лютого 1998 року та зареєстрованого 23 лютого 1998 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1297 (а.с.64).

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 червня 2018 року, та ухвали Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2018 року у цивільній справі №389/4003/15-ц визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 листопада 2000 року, видане державним нотаріусом Знам`янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Тепляковим В.М. на ім`я ОСОБА_2 в частині права на земельну частку (пай) в КСП ім. Леніна розміром 3,88 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, спадкова справа №283, зареєстровано в реєстрі за №1557. Визнано за ОСОБА_1 право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на 1/3 частину земельної частки (паю) в КСП ім. Леніна розміром 3,88 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, та належала спадкодавцю на підставі сертифікату серії КР №0240667, виданого Знам`янською районною державною адміністрацією 20 лютого 1998 року. Рішення суду мотивовано тим, що позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті батька - ОСОБА_3 , що є підставою для визнання частково недійсним виданого на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної частки (паю), належного померлому на підставі сертифікату (а.с.11-12, 80-81 зворот). Постановою Верховного Суду від 23 липня 2020 року рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 червня 2018 року залишено без змін.

На підставі рішення суду до Спадкового реєстру внесено відповідні записи щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 27 листопада 2018 року №54240140, а саме визнано недійсним запис 58389623 у спадковому реєстрі щодо свідоцтва про право на спадщину, виданого 03 листопада 2000 року на бланках АВО 077035; АВО 077036 (а.с.82,83).

У зв`язку із внесенням до Спадкового реєстру вказаних записів нотаріусом на адресу ОСОБА_7 було надіслано листа від 27 листопада 2018 року №874/02-14 із роз`ясненням про право звернення до нотаріальної контори за оформленням спадщини за новим розподілом відповідно до рішення суду від 16 лютого 2018 року (ЄУН 389/4003/15-ц) (а.с.84).

Постановою державного нотаріуса Знам`янської районної державної нотаріальної контори від 22 лютого 2019 року №187/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на 1/3 частку права на земельну частку (пай) розміром 3,88 га в умовних кадастрових гектарах в КСП ім. Леніна Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. Відмова нотаріуса мотивована тим, що спадкоємець не надав до нотаріальної контори жодного документу, який би підтвердив право власності та належності майна спадкодавцеві (а.с.90)

У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до Знам`янського міськрайонного суду з позовною заявою, за наслідками розгляду якої 09 вересня 2020 року по справі №389/1614/19 судом ухвалено рішення, залишене без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 14 січня 2021 року, яким за ОСОБА_1 визнано право на отримання у власність 1/3 частини земельної частки (паю) у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яке належало спадкодавцеві на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0240667. Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, отже, фактичними діями прийняв спадщину після померлого батька ОСОБА_3 на частину майна, яке належало спадкодавцеві на праві власності разом з матір`ю позивача - ОСОБА_8 та сестрою - ОСОБА_2 . Реалізувати своє право на спадщину у позасудовому порядку та отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів, оригінали яких знаходилися у відповідача при переоформленні права на спадщину, та відсутність добровільної згоди відповідача, як другого спадкоємця, на внесення змін до свідоцтва про право на спадщину (а.с.15-23).

На підставі вказаного рішення позивач розпочав процедуру оформлення права власності на 1/3 земельної частки (паю) відповідно до вказаного сертифіката. З копії сертифікату серії КР №0240667, виданого на ім`я ОСОБА_3 , убачається, що до його розділу «зміни, які вносяться до сертифіката у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай)» внесено запис про те, що право на земельну частку (пай) передано ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом АВО №077036 від 03 листопада 2000 року (а.с.24).

Листом від 10 червня 2022 року №11 сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_9 на замовленням позивача про розробку документації із землеустрою щодо виділення йому у приватну власність 1/3 земельної ділянки відповідно до схеми поділу, що була відведена та закріплена відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0240667 загальною площею 3,88 га повідомлено, що розробка документації із землеустрою відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0240667 є неможливою, оскільки право на земельну частку (пай) відповідно до вказаного сертифікату, виданого на ім`я ОСОБА_3 передано ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом АВО №077036 від 03 листопада 2000 року. У подальшому ОСОБА_2 видано державний акт на право приватної власності на землю, кадастровий номер :02:000:1692, на підставі розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації від 26 квітня 2002 року №154-р. Рекомендовано звернутися до суду задля вирішення питання про визнання права власності на 1/3 земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:1692 (а.с.32).

Судом також встановлено, що розпорядженням Знам`янської районної державної адміністрації від 26 квітня 2002 року №154-р ОСОБА_2 включено до списку громадян, яким передаються у приватну власність земельні частки (паї) із земель колишнього КСП ім. Леніна та передано земельну ділянку (номер ділянки на плані 1692,) площею 3,04 га (а.с.26-27).

20 травня 2002 року на ім`я ОСОБА_2 видано державний акт на право приватної власності на землю, відповідно до якого їй на підставі розпорядження Знам`янської районної державної адміністрації від 26 квітня 2002 року №154-р передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,04 га в межах згідно з планом, що розташована на території Суботцівської сільської ради, ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер :02:000:1692. Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1459 (а.с.25).

Як свідчить довідка Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 31 травня 2022 року №29-11-0.2-1273/2-22 за інформацією відділу №2 Управління надання адміністративних послуг згідно з книгою записів (реєстрації) сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів КСП ім. Леніна ОСОБА_3 отримав сертифікат серії КР №0240667, зареєстрований 23 лютого 1998 року за №1297, виданий на підставі розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації від 02 лютого 1998 року №59-р на земельну частку (пай) розміром 3,88 умовних кадастрових гектарів. Згідно з книгою записів (реєстрації) сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів КСП ім. Леніна запис про реєстрацію сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого ОСОБА_2 , відсутній. Крім того, відповідно до даних книги записів (реєстрації) до 01 січня 2013 року по Суботцівській сільській раді Знам`янського району Кіровоградської області державний акт на право приватної власності на землю громадянину ОСОБА_3 не видавався, у книзі записів (реєстрації) не реєструвався. Відповідно до даних книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю зареєстровано та видано державний акт на право приватної власної на землю серії КР №1509 від 20 травня 2002 року на ім`я ОСОБА_2 . Підставою видачі державного акта зазначено розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації від 26 квітня 2002 року №154-р (а.с.30).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №324114264 земельна ділянка, кадастровий номер :02:000:1692, площею 3,0364 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Суботцівської сільської ради належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КР, виданого 20 травня 2002 року Знам`янською районною державною адміністрацією кіровоградської області (а.с.150-153).

За даними довідники показників нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь в Україні станом на 01 січня 2022 року, нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення в Кіровоградській області (рілля, перелоги) становить 31888 грн 00 коп за гектар (а.с.8).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на підставі належного спадкодавцю ОСОБА_3 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0240667, права на земельну частку (пай) за яким перейшли до сторін у порядку спадкування, вже здійснено відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), присвоєно земельній ділянці кадастровий номер :02:000:1692 та на ім`я відповідача видано державний акт на право приватної власної на землю серії КР №1509 і здійснено реєстрацію прав власності, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи , у якій беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Аналогічний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкованого у суб`єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Предметом цього спору є вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно.

Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що як позивач, так і відповідач є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач успадкував право на 1/3 земельної частки (паю), яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0240667, виданого Знам`янською районною державною адміністрацією 20 лютого 1998 року та зареєстрованого 23 лютого 1998 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1297, а відповідач успадкувала право на 2/3 вказаної земельної частки (паю).

Вказані обставини встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, та є преюдиційними у цій справі.

Проте, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на одержання в натурі (на місцевості) успадкованої ним 1/3 земельної частки (паю), оскільки право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серії КР №0240667 реалізовано відповідачем, який одноособово виготовив технічну документацію із землеустрою та отримав державний акт на право приватної власної на землю серії КР №1509 від 20 травня 2002 року, відповідно до якого йому на підставі розпорядження Знам`янської районної державної адміністрації від 26 квітня 2002 року №154-р передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,04 га в межах згідно з планом, що розташована на території Суботцівської сільської ради, ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер :02:000:1692.

На час розгляду цієї справи відповідач не визнає право позивача на частину спірної земельної ділянки.

Пунктом 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. При цьому сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Встановивши, що на підставі належного спадкодавцю ОСОБА_3 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0240667, право на земельну частку (пай) за яким перейшли до сторін у порядку спадкування, вже здійснено відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), присвоєно земельній ділянці кадастровий номер :02:000:1692, на ім`я відповідача видано державний акт на право приватної власної на землю серії КР №1509 та здійснено реєстрацію прав власності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 земельної ділянки площею 3,04 га, кадастровий номер :02:000:1692, а у власності відповідача, залишити 2/3 вказаної земельної ділянки.

Крім того, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду першої інстанції у порядку, передбаченому ЦПК України стороною позивача подано договір б/н про надання правової допомоги від 16 лютого 2022 року, укладений між Адвокатським бюро «Позненка Юрія» та ОСОБА_1 , в якому вказано, що сторони дійшли згоди, що винагорода адвокатського бюро та правову допомогу клієнту за цим договором становить 7000 грн; звіт №1 з детальним описом робіт (наданих послуг) про виконану роботу (надані послуги) АБ «Позненка Юрія», їх вартості, та витраченим часом, відповідно до договору про надання правової допомоги б/н від 16 лютого 2022 року; акт №1 прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 01 березня 2023 року; розрахункову квитанцію серії ЛВАК 865401 від 01 березня 2023 року, згідно з якою Адвокатським бюро «Позненка Юрія» отримано від ОСОБА_1 7000 грн за надання юридичних послуг відповідно до договору б/н від 16 лютого 2022 року.

У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №362/3912/18 провадження №61-15005св19 та від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц провадження №61-22962св19 викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі по тексту ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява №58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеним у додатковому рішенні, щодо співмірності та розумності заявленої представником позивача ОСОБА_10 суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн та щодо необхідності її стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про ненадання судом першої інстанції оцінки фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду, наведеними в описовій частині оскаржуваного рішення.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку та дійшов висновку про належний спосіб захисту, обраний позивачем, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів вважає, що рішення та додаткове рішення суду першої інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 27 лютого 2023 рокута додаткове рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 23 березня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 червня 2023 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

О.Л. Карпенко