Провадження №2-п/447/7/23
Справа №447/1646/23
У Х В А Л А

21.12.2023 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Друзюк М.М.

секретар судового засідання Іськів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням( викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

встановив:

В провадженні Миколаївського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Представник відповідача подала суду заяву про зупинення провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних сил України просила таку задовольнити. Також зазначила, що відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання дітей у більшому, аніж визначений рішенням суду, розмірі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 проти поданого клопотання заперечив, зазначивши, що розгляд даної справи має вирішуватись насамперед у інтересах дитини, а також вказав, що представник відповідача не надала доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 виконує завдання у зоні бойових дій, оскільки військова частина дислокується у місті Львові, а тому просить відмовити у задоволенні клопотання.

Суд,заслухавши пояснення сторін, вивчивши наведені у клопотанні аргументи та додані до нього документи, доходить висновку, що провадження у справі підлягає зупиненню виходячи з такого.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.251, п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Вказана норма процесуального закону є імперативною, суть якої зводиться до того, що учасник справи (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) на час розгляду справи в суді виконує конституційний обов`язок захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, передбачений статтею 65 Конституції України та у зв`язку з цим не може реалізувати свої процесуальні права та нести процесуальні обов`язки.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

За приписами абзацу 1 статті 1 Закону України «Про Збройні Сили України» від 6 грудня 1991 року №1934-XII (далі Закон №1934-XII), Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Відповідно до статті 3 Закону №1934-XII, Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року (далі Закон №1932-ХІІ), участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

Визначення військового формування міститься у статті 1 Закону №1932-ХІІ та означає створену відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до довідки № 3417 від 04.12.2023, виданої першим заступником командира частини начальника штабу підполковника ОСОБА_5 , ОСОБА_2 дійсно проходить військову службу під час мобілізації та військового стану у військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України з 09.03.2022 наказ № 62.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_2 , згідно з довідкою № 3417 від 04.12.2023, виданої першим заступником командира частини начальника штабу підполковника ОСОБА_5 , перебуває у складі Збройних Сил України, суд дійшов висновку про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України.

Керуючись пунктом 2 частини 1 статті 251, пунктом 2 частини 1 статті 253, статтями 247, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Зупинити провадження у цивільній справі №447/1646/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя Друзюк М. М.