ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1549/22

Провадження № 22-ц/4820/1041/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Цугель А.О.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №674/1549/22 за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 березня 2023 року (суддя Сосна О.М., повний текст судового рішення складено 16 березня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду ОСОБА_2 зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і 01 грудня 2015 року рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області шлюб між останніми розірвано.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22 липня 2021 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 2000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка вказує, що ОСОБА_1 сплачує аліменти, але не надає коштів на оплату додаткових витрат на дитину, адже вона несе значні витрати на лікування неповнолітньої дочки: ортодонтичне лікування в стоматологічній клініці «Галерея Усмішок» в період часу з 2021 року по листопад 2022 року. Так як у зв`язку з лікуванням дочки, позивачкою витрачено кошти в загальній сумі 26159,79 грн, що підтверджується зведеними звітами, квитанціями про надане лікування, тому ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача частини від понесених витрат нею додаткових витрат, що становить 13079,90 грн.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 березня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини понесених нею витрат у розмірі 11409,90 грн. В задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано, що на момент проведення лікування ОСОБА_3 в період з 31.07.2021 по 26.11.2022 в стоматологічній клініці «Галерея Усмішок» по вул. Шевченко, 28 м. Дунаївці лікар-ортодонт ОСОБА_4 не була зареєстрована як фізична особа підприємець за видом економічної діяльності «стоматологічна практика», тобто на момент лікування ОСОБА_3 в період з 31.07.2021 по 26.11.2022 у вказаній позивачкою стоматологічній клініці лікар-ортодонт ОСОБА_4 не працювала, а здійснювала свою професійну діяльність як стоматолог в КНП «Ярмолинецька багатопрофільна лікарня» з 01.10.2020.

Судом не з`ясовано, що вказаний у довідці № 23/1 від 23.01.2023 діагноз не відповідає діагнозу, зазначеному у позовній заяві. І доказів на підтвердження медичного діагнозу, а саме: ким та коли був встановлений діагноз ОСОБА_3 суду не надано. При цьому, не встановлено, де були придбані стоматологічні матеріали, наявність сертифікатів відповідності та якості .

Апелянт звертає увагу, що в наданих до суду рахунках №№ 20740. 20906, 21221, 21579, 21991, 22248, 22438, 22317, 19358, 19424 (а.с. 81-92) відсутній підпис пацієнта та лікаря ОСОБА_5

ОСОБА_1 також зазначає про не врахування районним судом надання медичних послуг тільки лікарем ОСОБА_5 , медична практика якого анульована, зазначені факти не спростовані ні позивачкою, ні керівником стоматологічної клініки «Галерея Усмішок». Під час розгляду позивачкою не надано до суду квитанції за оплату послуг за лікування ОСОБА_3 , що видавалися ОСОБА_3 , ОСОБА_2 чи вітчиму особисто на руки.

Зважаючи на викладене, апелянт просить скасувати рішення в оскаржуваній частині та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

У відзиві ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Звертає увагу, що апелянту відомо про проблеми із верхньою щелепою доньки та про встановленні діагнози; про те, що це довготривале та дорого вартісне лікування, оскільки вона уже зверталась з аналогічним позовом до суду про відшкодування додаткових витрат на лікування в цій же клініці, адже дитина з 2020 року проходить лікування в клініці «Галерея Усмішки», знаходиться під наглядом лікарів, які її уже знають, лікують і продовжують лікувати. Тобто, факт здійснення діяльності приватною стоматологічною клінікою «Галерея Усмішки» під керівництвом ОСОБА_5 , проведення там лікування відповідних діагнозів, що були встановленні спільній доньці є доведеними рішенням суду від 27.07.2021 року (справа № 674/473/21). ОСОБА_2 вказує, що відповідачем не спростовано факт лікування дитини у зазначеній клініці, а посилання останнього на те, що необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності є голослівним.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Перевіривши матеріали справи, колегія судді вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення в повному обсязі не відповідає вказаним вимогам.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою доведено понесення додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 наявними у матеріалах справи рахунками, наданими ПП « ОСОБА_5 » на загальну суму 22819,79 грн, тому наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача 11409,90 грн та судових витрат.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується із зазначеним рішенням в частині визначення суми додаткових витрат, що підлягають до стягнення із ОСОБА_1 , виходячи із наступного.

Так, суд першої інстанції вірно виходив з того, що рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22 липня 2021 року змінено спосіб стягуваних аліментів, визначений рішенням Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2015 року у справі № 676/6504/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , додаткові витрати на лікування спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 2930 грн.

Зазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 є рідним батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , якій встановлено діагноз «Прогнотія 11 клас, 11 підклас» (а.с. 6-8).

Згідно із ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Участь у додаткових витратах на дитину є обов`язком, а не правом батька (матері), незалежно від сплати аліментів.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність таких додаткових витрат, з урахуванням положень ст. 81 ЦПК України, має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Зазначене узгоджується і правовою позицією, що викладена Верховним Судом у постанові від 10 травня 2018 року у справі № 61-15690св18 та Верховного Суду України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача 1/2 частину додаткових витрат, які вона фактично вже понесла на лікування спільної дитини. Такі витрати мають підтверджувати належними та допустимими доказами (квитанції, чеки, накладні та інші платіжні документи).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що витрати, понесені позивачкою на лікування неповнолітньої доньки є додатковими витратами, пов`язаними із встановленим діагнозом «Прогнотія ІІ клас, ІІ підклас», який потребує постійного ортодонтичного лікування, тому половина таких витрат підлягає стягненню з відповідача.

Як слідує із матеріалів справи ОСОБА_2 на підтвердження вказаних витрат долучила рахунки: № НОМЕР_1 від 15.01.2022 на суму 7550 грн, № 20906 від 10.02.2022 на суму 1129,88 грн, № 21221 від 11.04.2022 на суму 1799,94 грн, № 21579 від 16.05.2022 на суму 480 грн, № 21991 від 10.08.2022 на суму 660 грн, № 22248 від 27.09.2022 на суму 930 грн, № 22438 від 28.11.2022 на суму 930 грн, № 22317 від 25.10.2022 на суму 920 грн, № 19358 від 22.07.2021 на суму 110 грн, № 19424 від 31.07.2021 на суму 7210 грн, № 19773 від 02.09.2021 на суму 210 грн, № 20080 від 11.10.2021 на суму 639,97 грн, № 20308 від 19.11.2021 на суму 250 грн (а.с. 78-92).

Однак, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що донька сторін проходила ортодонтичне лікування з 31.07.2021 по 26.11.2022 і виходячи із зазначеного, понесені ОСОБА_2 додаткові витрат на лікування дитини слід обраховувати саме за вказаний період. Тому при визначенні суми додаткових витрат, що підлягає до стягнення із відповідача, суд помилково врахував 110 грн (рахунок № 19358 від 22.07.2021) та 930 грн (рахунок № 22438 від 28.11.2022), як такі, що понесені позивачкою поза межами періоду, визначеного позовними вимогами.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру додаткових витрат, що підлягають до стягнення із відповідача на користь позивачки слід змінити, зменшивши стягнуту судом суму до 10889,90 грн (1129,88 грн + 7550 грн + 1799,94 грн +480 грн + 660 грн + 930 грн + 920 грн + 7210 грн + 210 грн + 639,97 грн +250 грн) (а.с. 78-92).

Щодо посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що додаткові витрати не підтверджуються наданими до суду рахунками №№ 20740. 20906, 21221, 21579, 21991, 22248, 22438, 22317, 19358, 19424 (а.с. 81-92), так як відсутній підпис пацієнта та лікаря ОСОБА_5 , а тому відсутні підстави для задоволення позову, колегією суддів не приймаються до уваги, адже відповідно до cт. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстраторо розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

А тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що надані позивачкою рахунки відповідають вимогам законодавства та є належними доказами.

Також не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги доводи відповідача про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження медичного діагнозу ОСОБА_3 , а саме: ким та коли був поставлений дитині лікарський діагноз, адже вказана обставина встановлена рішенням Дунаєвецького районного суду від 22 липня 2021 року у справі №674/473/21, що набрало законної сили. А тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України ця обставина доказуванню не підлягає.

Твердження апелянта про не врахування судом першої інстанції тієї обставини, що на момент проведення лікування ОСОБА_3 в період з 31.07.2021 по 26.11.2022 в стоматологічній клініці «Галерея Усмішок» по вул. Шевченко, 28 м. Дунаївці лікар-ортодонт ОСОБА_4 не була зареєстрована як фізична особа підприємець за видом економічної діяльності «стоматологічна практика», тобто на момент лікування ОСОБА_3 у вказаній позивачкою стоматологічній клініці лікар-ортодонт ОСОБА_4 не працювала, а здійснювала свою професійну діяльність в КНП «Ярмолинецька багатопрофільна лікарня» не є підставою для скасування рішення в оскаржуваній частині, адже ОСОБА_1 не заперечує самого факту лікування дитини в період з 31.07.2021 по 26.11.2022 у зазначені стоматологічній клініці.

У відповідності до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З врахуванням положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають до зменшення стягнуті із ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 83,25% (10889,90 грн х 100/13079,90 грн), тому слід зменшити до 826,17 грн (992,40 грн х 83,25%/100) за подачу позовної заяви.

За таких обставин, судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат слід змінити, зменшивши стягнуту з відповідача в дохід держави суму судових витрат до 826,17 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 березня 2023 року змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) додаткових витрат на лікування неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до 10889 (десяти тисяч вісімсот вісімдесят дев`яти) грн 90 коп та зменшити стягнуту суму судового збору в дохід держави до 826 (вісімсот двадцяти шести) грн 17 коп.

В решті рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 21 червня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай