Справа № 404/4924/22
Номер провадження 2/404/1226/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря - Галушко Н.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року представник позивача АТ «Універсал банк» - адвокат Ганенко О. І. звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору №014-2008-2264 від 02.07.2008 року в загальній сумі 1 453 393,18 грн та сплачений судовий збір.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.10.2022 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

01.12.2022 року представник відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надав відзив на позовну заяву.

Представником позивача 21.12.2022 року поштовою кореспонденцією направлено відповідь на відзив.

Скориставшись своїм правом представник відповідача 11.01.2023 року надав заперечення на відповідь на відзив.

17.03.2023 року представником відповідача на електронну адресу суду направлено клопотання про передачу справи за підсудністю.

Вказує, що предметом позову є стягнення заборгованості за іпотечним договором, тобто договором, який укладений щодо нерухомого майна і реструктуризований як іпотечний кредит.

Представником позивача 21.09.2023 року на адресу суду направлено заперечення на заяву про передачу справи за підсудністю, в якому просила відмовити у задоволенні клопотання.

07.12.2023 року на електронну адресу суду представник позивача направила додаткові заперечення на заяву представника відповідача про передачу справи за підсудністю.

У підготовчому засіданні представник позивача заперечувала проти задоволення клопотання про передачу справи за підсудністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явились, повідомлялись.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною першою статті 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, у разі об`єднання позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) маютьзастосовуватися правила виключної підсудності.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно», а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду, від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17.

Як вбачається із кредитного договору № 014-2008-22364 від 02.07.2008 року п.3.2. забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором щодо погашення кредиту, плати процентів, комісій та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій є: іпотека нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , (надалі « предмет іпотеки»).

Згдно договору іпотеки /нерухомого майна-квартири/ від 02.07.2008 року в розділі терміни та договори вживаються в такому значенні «основний договір №014-2008-2264 від 02.07.2008 року укладений між іпотекодержателем та боржником в забезпечення виконання зобов`язань,якого укладається цей договір.

Пунктом 1 предмету договору передбачено, що іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно, а саме квартиру що має дві кімнати, загальною площею 45,70 кв.м., житловою площею 26,50 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , та належить на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. від 02.07.2008 року за реєстровим №2668 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом №2994117 від 02.07.2008 року.

Таким чином, виходячи із аналізу вищевказаних роз`яснень, даний спір, який стосується нерухомого майна має розглядатися за правилами виключної підсудності, а відтак до положень ч.1 ст. 30 ЦПК України вказана справа підсудна Дніпровському районному суду міста Києва.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст. 32 ЦПК України).

Разом з цим, безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Тому, керуючись ст. ст. 27, 30, 31, 43, 49, 197, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - задовольнити.

Цивільну справу №404/4924/22 (номер провадження 2/404/1226/22) за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - передати по підсудності на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Повний текст рішення складено 21.12.2023 року

Суддя

Кіровського районного суду

м. Кіровограда Віталіна МОХОНЬКО