ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/1734/23
номер провадження 2-о/695/68/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Ушакової К.М.

за участю: секретаря судового засідання - Коршуна Є.А.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Золотоніський районний сектор управління Державної міграційної служби в Черкаській області, Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення -

в с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_1 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із заявою встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні заявник повідомив, що він з 2017 року по даний час проживає по АДРЕСА_1 , де працює прибиральником. За адресою по АДРЕСА_2 , яку заявник вказав у заяві при зверненні до суду, проживає його двоюрідний брат ОСОБА_2 . Вказав дану адресу у заяві за рекомендацією адвоката, щоб судові повідомлення надходили саме на цю адресу, а не за місцем проживання. У м.Золотоноша не проживає із-за відсутності роботи. Зареєстрованого місця проживання він не має.

Представники заінтересовіаних осіб у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність передачі цієї справи на розгляд іншого загального місцевого суду.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Частиною 1 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

З системного аналізу вказаної норми вбачається, що визначальним є місце проживання особи, а не її місце реєстрації, оскільки вказані поняття є відмінними та мають різне значення.

Місце проживання фізичної особи визначається відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою передбачено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

У статті 3 вказаного Закону надано визначення, зокрема, таких термінів: місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом територіальності.

Вирішуючи питання можливості розгляду заяви Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких правил підсудності, встановлених ЦПК.

Враховуючи зазначені вище обставини та норми чинного законодавства, судом не встановлено жодних обставин, які б давали можливість розгляду цієї справи саме Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області, а тому відповідно до вимог ст. 316 ЦПК України дана цивільна справа повинна бути передана до Голосіївського районного суду міста Києва, тобто за місцем проживання заявника.

Суд не бере до уваги довідку виконкому Драбівецької сільської ради від 30.05.2016 № 463 в частині проживання заявника в селі Драбівці Золотоніського району Черкаської області з 2017 року по даний час, оскільки заявник у судовому засіданні надав пояснення про те, що він з 2017 року по даний час проживає по АДРЕСА_1 , де працює прибиральником.

В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) заявника за адресою, зазначеною у поданій ним до суду заяві про встановлення факту, а тому, з врахуванням положень ст. 316 ЦПК України, відсутні законні підстави для розгляду даної цивільної справи Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Крім того, таке рішення суду повністю відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, у справі «Сокуренко і Стригун проти України» ЄСПЛ висловив міркування у пункті 24 про те, що як було встановлено фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, відповідність вимозі «суд встановлений законом» передбачає існування та дотримання таких передумов: законодавча основа створення та функціонування суду; діяльність суду на підставі та відповідно до норм закону; реалізація судом визначених законом повноважень у спосіб, передбачений законом, тобто з дотриманням процесуальних правил.

Крім того, прецедентними є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

За нормами статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги те, що на час відкриття провадження у справі місцем проживання заявника є кімната АДРЕСА_3 , зареєстрованого місця проживання він не має, про що суду стало відомо перед початком розгляду справи по суті, судом відкрито провадження у даній справі з порушенням правил підсудності, а тому наявні підстави для передачі даної справи за підсудністю до суду за місцем проживання заявника, тобто до Голосіївського районного суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 31, 32, 260, 316, 353 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Золотоніський районний сектор управління Державної міграційної служби в Черкаській області, Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення направити за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде виготовлено 23.06.2023.

Суддя К. М. Ушакова