ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 грудня 2023 року

м. Харків

справа № 642/5905/21

провадження № 22-ц/818/2292/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, -

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 січня 2022 року, постановлене суддею Гримайло А.М.

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання таз централізованого водовідведення у розмірі 33570,59 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 січня 2022 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» суму заборгованості у розмірі 33570 грн. 59 коп., що складається з: 18944 грн. 19 коп. за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 лютого 2019 по 30 червня 2021 у розмірі; 10531 грн 99 коп. за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 лютого 2019 по 30 червня 2021 року; інфляційні витрати - 3002 грн 86 коп.; 3% річних від простроченої суми - 1091 грн 55 коп. Стягнуто в рівних частках відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп., по 756 грн 67 коп з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат Давидов В.О. просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за послуги та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволені позовних вимог Комунального підприємства «Харківводоканал» відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає, що відсутні підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, оскільки позивачем не доведено, що ОСОБА_3 є споживачем послуг. Крім того, ОСОБА_3 не проживає за адресою АДРЕСА_1 , зазначене підтверджується актом сусідів з місця фактичного проживання.

Представник Комунального підприємства «Харківводоканал» подав відзив на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції -без змін.

ОСОБА_2 подав до апеляційного суду заяву, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_3 і наголошує, що вона не мешкає в квартирі та не користується послугами.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість за надані послуги. Відповідачі належним чином не виконують свої зобов`язання зі сплати послуг з водопостачання та водовідведення, тому наявні підстави для стягнення з них заборгованості з урахуванням строку позовної давності.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та мешкають у квартирі АДРЕСА_2 та є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 . Відповідачі не сплачували в повному обсязі за послуги водопостачання та водовідведення, що призвело до утворення заборгованості.

Згідно розрахунку КП «Харківводоканал», через неповну сплату отриманих послуг за відповідачем мається заборгованість за надання послуг з центрального водопостачання та водовідведення у розмірі 33570 грн. 59 коп., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 лютого 2019 по 30 червня 2021 у розмірі 18944 грн 19 коп; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 лютого 2019 по 30 червня 2021 у розмірі 10531 грн 99 коп.; інфляційні витрати - 3002 грн 86 коп.; 3% річних від простроченої суми 1091 грн 55 коп.

Згідно рішенням виконкому ХМР № 286 від 16.05.2012 року КП «Харківводоканал» визначено виконавцем послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

За рішенням ХМР від 16.05.2017 року №286 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді» КП «Хаківводоканал» визначено виконавцем послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

Також КП «Харківводоканал», відповідно до рішень ХМР від 12.01.2011 року, від 23.12.2011 року є правонаступником КП «Харківкомуночитвод», КП «ВТП «Вода.»

Як на підставу позовних вимог Комунальне підприємство «Харківводоканал» посилалося на те, що відповідачі належним чином не виконують своїх обов`язків зі своєчасної оплати наданих позивачем послуг, тому сума їх заборгованості з урахуванням ст. 625 ЦК України становить 33570, 59 грн.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Матеріали справи свідчать про те, що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачі мають заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Вимогами статті 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

При цьому правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржники, які прострочили виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, інфляційних втрат та 3% річних - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування розрахунку чи розміру заборгованості відповідачами суду не надано.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 , про те, що вона після укладення шлюбу фактично проживає зі своєю сім`єю з лютого 2006 року за адресою зареєстрованого місця проживання свого чоловіка ОСОБА_5 , а саме: у АДРЕСА_3 , що підтверджується Актом про встановлення факту проживання без реєстрації від 19.06.2023 року, який складений за підписом сусідів-свідків, власника житлового будинку (чоловіка Відповідача) та завірений головою квартального комітету «Печерський» Холодногірського району міста Харкова судова колегія зазначає наступне.

Згідно ст. 7 ч.1 п. 6, ч.2 п.11 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг; споживач також інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ №630 від 21липня 2005 року, встановлено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою (п.п.1,3 п.29).

Виконавець зобов`язаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання) (п.п.14 п.32).

Отже, за змістом наведених спеціальних норм вбачається, що звільнення споживача від сплати вартості комунальних послуг або ж зменшення їх розміру можливе за умови, що споживач письмово повідомив виконавця послуг про тимчасову відсутність за місцем реєстрації (проживання) із дорученням відповідного документа, що підтверджує такий факт.

ОСОБА_3 не надала доказів звернення до позивача із письмовою заявою про своє право на зменшення вартості отриманих послуг (звільнення від їх оплати).

Наданий акт, про встановлення факту проживання без реєстрації складений 19 червня 2023 року, після ухвалення у справі заочного рішення, не є підставою для звільнення відповідачки від виконання покладених на неї обовязків по оплаті комунальних послуг.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оскільки відповідачка офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківводоканал», то в неї виник обов`язок сплати цих послуги, які і так частково оплачувалися.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова