Ухвала

21 червня 2023 року

м. Київ

справа № 2-1316/968/2012

провадження № 61-1538св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власностів порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Львівського апеляційного суду від 25 липня 2022 року в складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютого 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_1 .

11 лютого 2000 року ОСОБА_1 зробив заповідальне розпорядження, згідно якого належний останньому на праві приватної власності житловий будинок і господарські будівлі, що знаходяться у селі Нагоряни Пустомитівського району Львівської області та земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,0547 га та 16,1337 га, розташовані на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області заповів йому - позивачу в справі.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є рідними братом та сестрою позивача відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька на його користь.

Після смерті батька він фактично вступив у володіння спадковим майном, тобто прийняв спадщину, не заявивши відмови від неї, а також проживав разом з батьком до дня смерті.

Посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів, необхідних для оформлення права власності на спадкове майно, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,0547 га та 16,1337 га, які розташовані на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2012 року позов задоволено.

Визнано в порядку спадкування за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку сільськогосподарського використання площею 2,0547 га на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка належала на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 025243 від 31 грудня 1999 року ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано в порядку спадкування за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку сільськогосподарського використання площею 16,1337 га на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка належала на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 087376 від 10 лютого 2000 року ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись з рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2012 року, ОСОБА_4 , особа, яка не приймала участі в справі, у листопада 2021 року оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного суду від 25 липня 2022 року апеляційну скаргу представника особи, що не брала участі у справі ОСОБА_4 -адвоката Яцишина О. В. на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2012 року задоволено, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2012 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування на земельні ділянки.

03 січня 2023 року ОСОБА_3 , засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 25 липня 2022 року у вказаній справі, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2012 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У квітні 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власностів порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Львівського апеляційного суду від 25 липня 2022 року призначити до судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук

І. М. Фаловська