Провадження № 2/686/939/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2023 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді Приступи Д.І.,
за участю секретаря Люкової Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом Керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Хмельницької міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки,
в червні 2021 року керівник Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Хмельницької міської ради звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки.
Вказаний вище наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 18.06.2019 № 22-4471-СГ підлягає визнанню недійсним з наступних підстав.
Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ 31 від 18.12.1995, зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів на право колективної власності на землю Хмельницької районної ради, КСП «Відродження» с.Колибань отримало у колективну власність 962,3 га земель, згідно з планом, на території Копистинської сільської ради Хмельницького району. Вказаний державний акт видано на підставі рішення Копистинської сільської ради народних депутатів Хмельницького району №3 від 22 березня 1995 року.
Надати суду оригінал Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ 31 від 18.12.1995 не має можливості, оскільки його втрачено, що підтверджується інформацією Відділу у Хмельницькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області та ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, наявна лише його копія.
Виходячи із положень ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.
Відповідно до п.21 перехідних положень Земельного кодексу України установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.
Витребування майна від добросовісного набувача залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувана за першим правочином. Народ України делегував державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності.
Незаконність дій Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області при прийнятті рішення, на підставі якого ОСОБА_1 безоплатно отримала у власність земельну ділянку площею 2 га для ведення особистого селянського господарства не може оцінюватися як воля власника спірного нерухомого майна - держави в особі Хмельницької міської ради на вибуття майна із його володіння. Тобто воля держави як власника земель може виражатися лише в таких
діях органу виконавчої влади Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, які відповідають вимогам законодавства та інтересам держави.
ОСОБА_1 неправомірно набула право приватної власності на земельну ділянку площею 2 га, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України. Протиправне набуття права власності на спірну земельну ділянку грубо порушує інтереси держави в особі Хмельницької міської ради, а тому в даному разі прокурор при зверненні з даним позовом набуває статусу позивача.
Згідно інформації Хмельницької міської ради від 19.05.2021 №3053-02-24-21 заходів представницького характеру спрямованих на усунення виявлених порушень та поновлення інтересів територіальної громади шляхом звернення до суду не вжито.
Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності отримання права приватної власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, яке проведене з грубими порушенням вимог чинного законодавства.
Інтереси суспільства в частині забезпечення дотримання вимог закону при набутті права власності на спірну земельну ділянку явно переважають приватний інтерес ОСОБА_1 в незаконному отриманні права приватної власності на земельну ділянку.
Витребування вищевказаної земельної ділянки у ОСОБА_2 не становитиме надмірний тягар, оскільки вона може звернутись до ОСОБА_1 із позовом про відшкодування завданих збитків, які вона понесла внаслідок придбання земельної ділянки, яку ОСОБА_1 незаконно отримала та у подальшому продавла їй.
В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, просив задоволити з підстав зазначених у позовній заяві.
Представник Хмельницької міської ради в судовому засіданні позовні вимог прокурора підтримала, просила позов задоволити.
Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в поданому до суду письмовому відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечила, оскільки позов недоведений, належних доказів, що спірна земельна ділянка належить КСП «Відродження» суду не надано. Оригіналу Державного акту, чи його засвідченої копії немає, тому відповідно до ч.6 ст.95 ЦПК України такий доказ судом до уваги не береться. Щодо проекту землеустрою, то його замовником є СТОВ «Вітава», яке не є землевласником чи землекористувачем. Проекту на підставі якого видавався Державний акт немає. Оскільки немає Державного акту, немає проекту, неможливо встановити факт накладення земельних ділянок.
Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначивши, що рішення органів виконавчої влади (накази Головного управління) про передачу земельної ділянки у власність є актами індивідуальної дії і вичерпують себе в момент їх прийняття, тому позов не може бути задоволений, оскільке таке рішення вичерпало свою дію шляхом виконання. Крім того, спірним наказом не лише передавалась земельна ділянка у власність, а й затверджувалась відповідна документація із землеустрою, яка в цілому відповідає законодавству.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.
Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася з заявою до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про надання дозволу, відповідно до вимог ст.118,121 ЗК України, на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.
Також судом встановлено, що рішенням сесії Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 22 березня 1995 року №3 передано КСП «Відродження» у колективну власність 881 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі цього рішення КСП «Відродження» одержало державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ №31 від 18 грудня 1995 року.
Проте, оригінал вказаного Державного акту право колективної власності на землю не зберігся, що підтверджується листами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 10-22-0.33-584/116-21 від 19.04.2021р. та старости Старостинського округу з центром у с.Копистин Хмельницької міської ради №59 від 21.04.2021 року.
На замовлення СТОВ «Вітава» та відповідно до договору №3 від 03.05.2007 року, в 2008 році НВ ТОВ «Геокадастр» було розроблено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.
Загальні збори власників земельних часток (паїв) на території Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області рішенням від 3 листопада 2008 року затвердили проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) колишнього КСП «Відродження» та провели розподіл земельних ділянок між співвласниками методом жеребкування. Цим же рішенням земельні ділянки №№ 253-263, 271-277, 530-540, 548-554 не включені у жеребкування та залишені для невитребуваних паїв.
Згідно листа відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 10-22-0.33-455/116-21 від 24.03.2021р. керівнику окружної прокуратури міста повідомлено, що у відділі відсутні: Державний акт на право колективної власності на землю СВК «Відродження» с.Колибань Копистинської сільської ради; проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) СВК «Відродження» с.Колибань Копистинської сільської ради у паперовому вигляді; землевпорядна документація, яка стала підставою для видачі Державного акту на право колективної власності на землю. Згідно наявного у Відділі в
Судовим експертом ТОВ «Незалежна судова експертиза та оцінка» ОСОБА_4 28.03.2022 року на виконання ухвали суду надано повідомлення про неможливість надання висновку № 03-03/2022 у зв`язку із ненаданням експерту всіх необхідних для проведення експертизи матеріалів, а саме:
1. копії державного акту на право колективної власності серії ХМ №000031 від 18.12.1995, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Відродження», в його реальній величині, без заломлювань, - з можливістю наступного оцифрування кадастрового плану державного акту;
2. оригіналу або належним чином засвідченої копії документації із землеустрою «Проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області», розробленої HB ТОВ «Геокадастр» у 2008 році - у повному об`ємі, в т.ч. графічна частина у зручному для читання масштабі;
3. належним чином засвідченої копії документації із землеустрою, згідно з якою відбувалося формування земель загальною площею 962,3 га, переданих у колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству «Відродження» з наступною видачею державного акту на право колективної власності серії ХМ № 000031 від 18.12.1995;
4. інших графічних матеріалів, які підтверджують розташування земель, переданих у колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству «Відродження», відносно твердих ознак на місцевості (доріг, залізниці, ліній електропередачі тощо).
У зв`язку із зазначеним, проведення призначеної судової експертизи є неможливим відсутні умови для зіставлення досліджуваних об`єктів в одній площині.
Вказані обставини підтверджуються: заявами ОСОБА_1 ; наказами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 25.04.2019 р. №22-3529-СГ, від 18.06.2019 № 22-4471-СГ; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно; рішенням Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 22 березня 1995 року №3; листами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 10-22-0.33-584/116-21 від 19.04.2021р. та старости Старостинського округу з центром у с.Копистин Хмельницької міської ради №59 від 21.04.2021 року; копією проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області 2008р.; листом відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 10-22-0.33-455/116-21 від 24.03.2021р.; повідомленням про неможливість надання висновку №03-03/2022 від 28.03.2022 року.
Згідно ст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповіднодо закону.
Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Згідно ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
В силу ч.ч. 1, 3, 4 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у
власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Частинами 7 та 9 ст.118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Згідно з статями 13-14 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю.
Так, за змістом ст. 90 ЗК України порушені права власників земель ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Згідно зі ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
При цьому статтею 346 ЦК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника, у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника.
У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав власника його майна за іншими особами, чи наявність у них правовстановлюючих документів, не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту.
Відповідно до п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
За змістом п.1Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним
сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Відповідно до статті 23 ЗК України 1990 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Положеннями ч.6 ст.95 ЦПК України передбачено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Сторона відповідача поставила під сумнів достовірність наданої суду прокурором копії державного акту на право колективної власності на землю від 18 грудня 1995 року серії ХМ, яка належним чином не засвідчена, та вказаний документ надано не в повному обсязі.
Крім наведеного, слід зазначити, що згідно рішенням Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 22 березня 1995 року №3, на підставі якого КСП «Відродження» одержало державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ №31 від 18 грудня 1995 року, КСП «Відродження» передано у колективну власність 881 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте, з наданої копії державного акту на право колективної власності на землю вбачається, що КСП «Відродження» одержало у колективну власність 962,3 га землі.
Оскільки прокурором не надано суду оригіналу Державного акту на право колективної власності на землю від 18 грудня 1995 року серії ХМ, з додатком 1, яким він обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідачі ставлять під сумнів цей письмовий доказ, тому надана прокурором копія державного акту в силу вимог частини шостої статті 95 ЦПК України не може братися судом до уваги.
Не надано суду прокурором і проекту землеустрою на підставі якого виготовлявся вказаний державний акт.
Надана на підтвердження позовних вимог копію проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, розробленого НВ ТОВ «Геокадастр» на замовлення СТОВ «Вітава» в 2008 році, не в повному обсязі. Не містить вказаний проект і посилання на державний акт на право колективної власності на землю від 18 грудня 1995 року серії ХМ.
Таким чином, прокурором не доведено належними та допустимими доказами належність КСП "Відродження" земельної ділянки на праві власності, її площі та конфігурації.
А питання щодо накладення земельних ділянок є похідним після встановлення наявності у КСП "Відродження" доказів належності земельної ділянки на праві власності.
Вказаний висновок експерта було надано на підставі вищевказаних копії Державного акту на право колективної власності на землю від 18 грудня 1995 року серії ХМ, проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, розробленого НВ ТОВ «Геокадастр» на замовлення СТОВ «Вітава» в 2008 році, тобто доказів, які в даній справі суд оцінив критично та до уваги не приймає.
Враховуючи наведене, суд також не приймає як належний та допустимий доказ на підтвердження заявлених вимог і висновок експерта № 2635/21-26/1228-1259/23-26 від 03.04.2023 року.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18, власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна.
Позивачем необґрунтовано позовні вимоги про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 18.06.2019р. №22-4471-СГ, враховуючи заявлення ним одночасно вимоги про витребування у відповідача земельної ділянки, та вищевказані правові висновки Верховного Суду.
З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Хмельницької міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки, слід відмовити.
Керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 48, 76,78, 80, 81,89, 95, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.13,14 Конституції України, ст.ст.78,81,90,116,118,121,152 Земельного кодексу України, ст.ст. 346,388 ЦК України, суд
В задоволенні позовних вимог Керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Хмельницької міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки, відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Окружна прокуратура міста Хмельницького (м. Хмельницький, вул. Проскурівська,63) в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Хмельницької міської ради (, м. Хмельницький, вул. Героїв Маріуполя,3).

Відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1), ОСОБА_5 (ІПН: НОМЕР_3 , проживаюча: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 , жителька: АДРЕСА_6 ).

Дата складання повного тексту рішення суду 22.06.2023 року.

Суддя: Д.І. Приступа