Справа № 459/2893/23
Провадження № 2/459/535/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судового засідання Маїк А.В.,

представника відповідача Гука С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до ДП «Львіввугівлля» про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

01.09.2023 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 268400,00 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. В обґрунтування позову зазначив, що з 26.04.2010 по 12.09.2013 перебував у трудових відносинах з ДП «Львіввугілля», зокрема працюючи у відокремленому структурному підрозділі - шахті «Степова». Виконуючи трудові обов?язки на підприємстві з ним 22.01.2013 стався нещасний випадок. У зв?язку з травмуванням в лікарні йому було надано медичну допомогу та встановлено діагноз - важка поєднана травма тіла: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; закрита травма грудної клітини, перелом XI-XII ребер зліва, забій лівої легені; закрита травма живота;

внутрішньотазова та заочеревинна гематома; забій поперекового відділу хребта; забій нирок; забій правої гомілки; травматичний шок II ст.; після травматичний радикулоневрит зліва. За результатами проведеного розслідування, було прийнято рішення визнати даний нещасний випадок таким, що пов?язаний з виробництвом. Внаслідок вказаного нещасного випадку, він 12.09.2013, вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 55% по трудовому каліцтву, встановлено третю групу інвалідності, визначено необхідність у медикаментозному забезпеченні, санаторно-курортному лікуванні 25.09.2020 він повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 50% по трудовому каліцтву, встановлено третю групу інвалідності, визначено необхідність в лікуванні в лікувально-профілактичному закладі, медикаментозному забезпеченні, санаторно-курортному лікуванні. Зазначив, що внаслідок отримання травми під час виконання трудових обов`язків, йому було завдано моральної шкоди, що полягала у значному фізичному болю. З моменту травмування і по сьогоднішній день його турбують постійні больові відчуття в грудному та поперековому відділах хребта, відчуває порушення функції ходи та постійний головний біль, іноді запаморочення. Ушкодження здоров?я стало причиною необхідності залучення немалих зусиль для організації його життя, відсутня можливість повноцінно працювати та набувати професійного розвитку, виконувати майже всі види робіт по господарству. Внаслідок постійних больових відчуттів, особливо в нічний час, порушується мій сон, що призводить до постійного відчуття втоми, перебування в напруженому стані, стані роздратованості. Наслідки травми призводять до постійної необхідності проходження систематичних лікарських спостережень та придбання лікувальних засобів.Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити та стягнути на його користь завдану йому моральну шкоду.

07.09.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

29.09.2023 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив що проти позову заперечує, вважає вимогу позивача такою що не підлягає до задоволення. Зазначає, що вини відповідача в тому, що позивач отримав втрату працездатності та інвалідність немає, так як нещасний випадок стявся у зв`язку з порушенням позивачем законодавства про охорону праці. При влаштуванні на роботу позивач з умовами праці та наявністю на робочому місці небезпечних шкідливих факторів, можливими наслідками їх впливу на здоров`я та правами на пільги і компенсації за роботу в таких умовах був ознайомлений та згідний. В зв`язку з такими умовами праці позивач отримував заробітну плату, додаткову відпустку, мав право на пенсію на пільгових умовах за віком, а також на ряд соціальних послуг та виплат.

Позивач до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що позов не визнає з підстав, викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Установлено, що з 26.04.2010 по 12.09.2013 позивач працював на шахті «Степова» ДП «Львіввугілля» на підземних роботах, що підтверджується копією з трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Відповідно до акту № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 05.02.2013, зі ОСОБА_1 22.01.2013. під час виконання трудових обов`язків на ВП шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» стався нещасний випадок, а саме падіння останнього під час пересування, внаслідок чого останній отримав важку поєднану травму тіла: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; закриту травму грудної клітини, перелом XI-XII ребер зліва, забій лівої легені; закриту травму живота; закритий перелом кісток тазу з розривом симфізу, внутрішньотазову та заочеревинну гематому; забій поперекового відділу хребта; забій нирок; забій правої гомілки; травматичний шок II ст.; після травматичний радикулоневрит зліва. Причини нещасного випадку: основна - порушення технологічного процесу; супутні невиконання вимог інструкції з охорони праці, невиконання посадових обов`язків.

Згідно з актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 22.01.2013 р. о 19 год. 55 хв. на ВП шахта «Степова ДП «Львіввугілля» від 05.02.2013, потерпілим від якого є ОСОБА_1 , нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 12.09.2013 позивачу встановлено третю групу інвалідності та визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках, а саме: 55% втрати професійної працездатності.

Згідно із довідкою МСЕК серія 12ААА, №093524 від 28.12.2020 позивачу встановлено третю групу інвалідності повторно, визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках, а саме 50% втрати професійної працездатності.

У зв`язку з отриманням травми під час виконання трудових обов`язківпозивач був змушений періодично звертатися за медичною допомогою, що підтверджується медичними документами.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до абзацу третього статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до частини 2 статті 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний відповідно до законодавства відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків (ст.173 КЗпП України).

Згідно статті 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Як зазначено у п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту спричинення позивачеві моральної шкоди унаслідок ушкодження його здоров`я при виконанні трудових обов`язків, а отже, про право позивача на її відшкодування.

Факт спричинення позивачеві моральної шкоди підтверджується також наявними у справі копіями медичних документів та знаходить своє пояснення згідно із вищевказаними положеннями Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних і фізичних страждань, неодноразове встановлення втрати ним професійної працездатності та інвалідності протягом та встановлення втрати професійної працездатності в обсязі 55%, виникнення труднощів у веденні ним домашнього господарства, появі болю в області грудного та поперекового відділу хребта, постійного головного білю,необхідність лікування, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі постанова ПВСУ від 31 березня 1995 року № 4).

Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 55 000,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення 268400,00 грн, то суд вважає, що така належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви, то такий збір у сумі 1073,60 грн підлягає стягнення з відповідача у дохід держави.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ДП «Львіввугівлля» на користь ОСОБА_1 55000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ДП «Львіввугівлля» на користь держави 1073,60 грн судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ДП «Львіввугівлля» (, вул. Б.Хмельницького, 26, м.Сокаль, Львівська обл.)

Повний текст рішення виготовлено 19.12.2023

Суддя: В. В. Грабовський