Справа № 450/261/23 Провадження № 2/450/40/23
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

20 червня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Добош Н.Б.

при секретарі Гев`як Ю.О.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Наумець А.Г.

представника заявника прокурора Жукровського В.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити заяву заступника керівника Львівської обласної прокуратури Таргоній О. в порядку ст. 56 ЦПК України у цивільній справі за позовом Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області до ОСОБА_3 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Львівська міська рада, ОСОБА_4 про повернення земельної ділянки,-

встановив :

в провадженні Пустомитівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Львівська міська рада, ОСОБА_4 про повернення земельної ділянки.

23.05.2023 року на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла заява заступника керівника Львівської обласної прокуратури Таргоній О. в порядку ст. 56 ЦПК України про вступ у розгляд справи Пустомитівським районним судом Львівської області за №450/261/23 з метою представництва інтересів держави в особі Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області.

Заява мотивована тим, що з метою вирішення питання щодо наявності підстав для вжиття заходів прокурорського реагування обласною прокуратурою вивчалась законність набуття права власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0249. Встановлено, що 30.11.2020 року ГУ Держгеокадастру у Львівській області № 2453-УБД надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Солонківської сільської ради орієнтовний розмір земельної ділянки 2 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. В подальшому наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 12.03.2021 №769-УБД затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1,8889 га кадастровий номер :02:000:0249. Згідно з інформацією відділу у Пустомитівському районі ГУ від 13.11.2020р. № 3041/412-20-0,29 на земельній ділянці на яку претендував ОСОБА_4 відповідно до генерального плану с.Зубра, який затверджений Рішенням № 660 від 01.08.2013р. Зубрянської сільської ради, запроектована транспортна розв`язка. Окрім цього відповідно до Генерального плану м.Львова передбачено будівництво дороги на Вернадського (проектованій) якою планується з`єднати житловий мікрорайон «Сихів» від пр. Червоної Калини до вул. Стрийської Однак в межах вказаної проектованої дороги, 15.12.2020р. зареєстровано земельну ділянку на території Солонківської сільської ради площею 1,8889 га з кадастровим номером :02:000:0249. Відтак вбачається порушення інтересів держави в особі Солонківської сільської ради при наданні в приватну власність вказаної земельної ділянки всупереч наявній містобудівній документації Генерального плану с. Зубра. У зв`язку з чим Львівською обласною прокуратурою 16.12.2022р. до Солонківської сільської ради Львівського району скеровано лист щодо вирішення питання звернення до суду з метою повернення у комунальну власність Солонківської територіальної громади вказаної земельної ділянки. За результатами розгляду листа Солонківською сільською радою повідомлено обласну прокуратуру про вжиття заходів щодо захисту інтересів держави, а саме подання позовної заяви до Пустомитівського районного суду Львівської області. Зокрема, зі змісту позовної заяви вбачається, що обгрунтування позову, зводиться до доводів наведених у вищевказаному листі обласної прокуратури від 16.12.2022р. При цьому позивачем до позову не долучено жодних належних доказів, які підтверджують невідповідність проекту землеустрою містобудівній документації при цьому, що в його розпорядженні перебувають такі документи. В ході розгляду справи Солонківська сільська рада жодних додаткових доказів на підтвердження позовних вимог не подавала, що може свідчити про неналежне здійснення своїх повноважень сільською радою. Окрім того, за інформацією, оприлюдненою в ЗМІ, голова Солонківської ОТГ Б. Дубневич та відповідач у справі ОСОБА_5 перебувають у родинних зв`язках. Вказує, що вступ обласної прокуратури у розгляд цієї справи обумовлений необхідністю представництва інтересів держави в особі Солонківської сільської ради, яка в силу закону уповноважена державою здійснювати захист її інтересів у спірних правовідносинах, однак в достатній та ефективній мірі не забезпечує належне здійснення захисту інтересів держави в особі територіальної громади у встановленому порядку.

Представника заявника прокурор Жукровський В.І. в підготовчому судовому засіданні підтримав подану заяву та просив таку задоволити з підстав викладених в заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні заперечив, щодо поданої заяви, просив в задоволенні такої відмовити, оскільки заява необґрунтована, всі мотиви викладені в заяві побудовані на припущеннях.

Представник третьої особи Львівської міської ради - Наумець А.Г. в підготовчому судовому засіданні при вирішенні вказаної заяви поклалася на розсуд суду.

Заслухавши думку представників, дослідивши матеріали клопотання та цивільної справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви, слід відмовити, виходячи з наступного :

відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Повноваження прокурора у спірних правовідносинах визначено, зокрема, Конституцією України та Законом України "Про прокуратуру".

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з положеннями частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Відтак, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 19 липня 2018 року у справі № 822/1169/17.

Суд звертає увагу, що представництво прокурором інтересів держави у суді можливе лише за одночасної наявності однієї з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про прокуратуру".

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в одному з двох випадків: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 19 липня 2018 року у справі № 822/1169/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 813/661/17.

За змістом частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Щодо покликання прокурора на правові позиції, викладених у висновках Верховного суду від 13.06.2018р. № 687/379/17, від 07.05.2018р. у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018р. у справі № 812/1689/16, від 26.05.2020р. № 912/2385/18, суд зауважує наступне.

У наведених справах, окрім справи № 910/18283/17, прокурор первинно звертався із позовом в інтересах держави. У справі №910/18283/17 прокурор участі не приймав. Відтак, суд відхиляє посилання прокурора на перелічені правові позиції, оскільки такі не стосувалися питання вступу прокурора у випадку, коли уповноважений суб`єкт владних повноважень звертається з позовом самостійно.

На даний час уповноважений суб`єкт владних повноважень Солонківська сільська рада Львівського району Львівської області самостійно звернулась до суду із позовом про повернення земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0249, яка належить на праві власності ОСОБА_3 у комунальну власність Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, а відтак прокурором не доведено неналежний захист інтересів держави зі сторони уповноваженого суб`єкта владних повноважень для вступу в справу в інтересах держави в особі Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області.

Керуючись ст.ст. 56, 259, 260 ЦПК України, суд, -

постановив :

в задоволені заяви заступника керівника Львівської обласної прокуратури Таргоній О. в порядку ст. 56 ЦПК України,- відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 20.06.2023 року.

СуддяН. Б. Добош