печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Вовк С. В.,

при секретарі судового засідання - Брачун О. О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних витрат в порядку частини другої статті 625 ЦК України у сумі 152 380, 19 грн, посилаючись на те, що 21 липня 2014 р. між ПАТ «НЕОС БАНК», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «БАНК КІПРУ», та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором № 14/26-1038/2012 позичальником згідно якого є ОСОБА_1 .

Згідно з рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року по справі № 757/21630/17-ц було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ заборгованість у розмірі 986 821, 12 грн.

Позивач просить стягнути заборгованість за статтею 625 ЦК України у розмірі 152 380, 19 грн, з яких: сума заборгованості за 3% річних складає 42 301, 72 грн, а сума заборгованості за інфляційними витратами складає 110 078, 47 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року відкрито провадження за вказаним позовом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подано.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних витрат в порядку частини другої статті 625 ЦК України, позивачем у якості письмових доказів надані копії: кредитного договору № 14/26-1038/2012 від 06.07.2012 р., укладеного між ПАТ «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_1 ; рішення Печерського районного суду м. Києва від 17.11.2017 р. у справі № 757/21630/17-ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Між тим вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних витрат в порядку частини другої статті 625 ЦК України не знайшли свого підтвердження, зокрема, не надано жодного доказу набуття позивачем усіх прав вимоги первинного кредитора, включно з правом вимоги від позичальника належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань, інші права, в тому числі, право вимоги за кредитним договором № № 14/26-1038/2012 від 06 липня 2012 р.

За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя Вовк С. В.