УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/10764/22

Провадження №: 2/755/1303/23

"15" червня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваленко І.В.,

при секретарі Назаровій І.В.,

за участю :

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва, в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання представника відповідача Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - Мельникова Дениса Олександровича про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Первинна профспілкова організація працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору та стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

28 грудня 2022 року (вх.№46585/22) через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду міста Києва представником відповідача Мельниковим Денисом Олександровичем, який діє в інтересах Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху, у зв`язку з несплатою позивачем судового збору.

Клопотання обґрунтоване тим, що позивач не дотримався порядку врегулювання трудового спору, а тому передчасно звернувся з позовом, оскільки згідно статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» убачається, що у разі незгоди працівника із наказом роботодавця про призупинення дії трудового договору працівник оскаржує наказ Держпраці України. Держпраці України після розгляду скарги працівника погоджує свої висновки з військовою адміністрацією. Разом з тим, на думку відповідача, позивач помилково посилається на положення статті 55 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Помилковість висновків позивача пов`язана з тим, що зазначена конституційна норма буквально не поширюється на комерційне підприємство, а стосується лише обмеженого кола суб`єктів, обтяжених владою та рішення яких ґрунтуються на державному примусі (метод імперативного регулювання). Натомість, правовідносини позивача та відповідача засновані на рівності та диспозитивності. Висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 23.05.2001 № 6- рп/2001, не спростовують наведеного та вбачається, що стосуються порядку оскарження осіб та органів, які діють від імені держави, мають право застосовувати державний примус та вживати обов`язкові заходи впливу. Згідно зі ст. 43 КЗпП України якщо розірвання трудового договору з працівником проведено роботодавцем без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті. Відтак у цій справі за аналогією закону, відповідач просить суд на виконання статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», керуючись ст. 43 КЗпП України, ст. 252 ЦПК України, зупинити провадження у справі, отримати припис Держпраці України або його територіального органу про скасування наказу про призупинення дії трудового договору позивача або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення клопотання сторони відповідача про зупинення провадження у справі, посилаючись на своє право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених трудових прав.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. 15 червня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Солодовникова Андрія Вікторовича, який діє в інтересах Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Вислухавши думку позивача, вивчивши клопотання та матеріали справи, оцінивши наведені сторонами цивільного процесу доводи щодо підстав зупинення провадження у справі, приходить до наступних висновків.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 251, 252 ЦПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний або ж має право зупинити провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі : 1) смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; 2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; 3) призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених статтею 63 ЦПК України; 4) надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення; 4-1) звернення обох сторін з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з проведенням медіації; 5) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді; 6) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: 1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; 2) захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу; 3) перебування учасника справи у довгостроковому службовому відрядженні; 4) розшуку відповідача в разі неможливості розгляду справи за його відсутності; 5) призначення судом експертизи; 6) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 87 ЦПК України; 8) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; 9) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; 10) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, як конституційні гарантії права на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення ЄСПЛ в справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

З огляду на викладене, в межах розгляду даної цивільної справи судом не встановлено наявності законодавчо передбачених підстав, які зобов`язують суд зупинити провадження або надають право на зупинення провадження по справі, а тому клопотання представника відповідача Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - Мельникова Дениса Олександровича задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 5, 251, 252, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - Мельникова Дениса Олександровича про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України)

З текстом ухвали можна ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: gttp://reyestr.court.gov.ua

Повний текст ухвали суду складений 20 червня 2023 року.

С у д д я