У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук О.А., розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна (грошових коштів) спільною сумісною власністю подружжя та стягнення такого на його користь.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна (грошових коштів) спільною сумісною власністю подружжя та стягнення такого на його користь.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову у якій зазначає, 06.09.2007 року між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03.10.2023 року, яке набрало законної сили, шлюб між ними розірвано. Під час перебування з ним у шлюбі, а саме 19.08.2020 року ОСОБА_2 надала в позику ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 100000 (сто тисяч) дол.. США строком до 19.08.2021 року, про що між нею та останнім було укладено договір позики, який 19.08.2021 року посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботею А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 223. Для укладення вказаного договору позики ним була надана письмова згода на його підписання ОСОБА_2 в якій вказано, що грошові кошти, які є предметом вказаного договору належать йому та ОСОБА_2 на праві спільної власності та набуті ними під час знаходження в зареєстрованому шлюбі, яка також посвідчена нотаріально. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 такі, як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, підлягають поділу. Однак, ОСОБА_2 таке його право власності на вказані грошові кошти не визнається, у зв`язку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом.

Вказує, що оскільки вищевказані грошові кошти належать їм з відповідачкою на праві спільної сумісної власності подружжя, на початку листопада він звернувся до ОСОБА_3 з вимогою повернення коштів на виконання вищевказаного договору позики, однак, ним йому було відмовлено в цьому, з посиланням на те, що він не є стороною договору позики, а шлюб між ним та позикодавцем розірвано, тому таке питання слід вирішувати в судовому порядку.

З огляду на зазначене в даному випадку існує ризик того, що вищезазначені грошові кошти, які є предметом договору позики, та належать їм з ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя, поки справа буде розглядатися в суді ОСОБА_3 на виконання взятого на себе зобов`язання за договором позики може повернути ОСОБА_2 , а остання отримавши такі кошти може їх приховати або витратити на власний розсуд, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або його ефективний захист, а також поновлення його порушених прав та інтересів. У зв`язку з чим просить вжити заходів забезпечення позову та заборонити ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) здійснювати повернення ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошових коштів сумі 100000,00 (сто тисяч) дол. США на виконання взятого ним на себе зобов`язання за договором позики, що укладений 19.08.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботею А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 223, до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення з наступних підстав.

Звернення з позовом до суду за захистом порушених прав, інтересів фізичних осіб та юридичних осіб, а також свобод фізичних осіб є одним із способів судового захисту.

Інститут забезпечення позову при цьому, дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості заявленого клопотання, суд зазначає, що інститут забезпечення позову регламентовано статтями 149,150 ЦПК України, які встановлюють підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а також способи забезпечення позову в цивільному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення суду і спрямована на дотримання норми щодо обов`язковості до виконання судових рішень, встановленої статтею 124 Конституції України.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до вирішення справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду. Це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

З матеріалів позову вбачається, що між сторонами виник спір щодо грошових коштів у розмірі 100000,00 (сто тисяч) дол. США, які є предметом договору позики від 19.08.2020 року, укладеногоміж ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботею А.В. за № 223, а саме щодо визнання таких об`єктом спільної сумісної власності та поділу спільного майна подружжя.

Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

П. 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача, щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом, щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, наявності ймовірності утруднення виконання, або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову як обґрунтована підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 158, 258, 260, 353, 354, 355 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Вжити заходи забезпечення позову та заборонити ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) здійснювати повернення ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошових коштів сумі 100 000,00 (сто тисяч) дол. США на виконання взятого ним на себе зобов`язання за договором позики, що укладений 19.08.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботею А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 223.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Суддя: О.А. Придачук