Справа № 727/5795/17
Провадження № 2/727/85/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівців складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

секретар судового засідання Шіряєва К.

розглянувши за правилами загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовною зустрічною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (с. Лаврики Жовківського району Львівської області), третя особа без самостійних вимог - Служба в справах дітей Чернівецької міської ради (м. Чернівці площе Центральна, 9) про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшла дана позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог - Служба в справах дітей Чернівецької міської ради про встановлення місця проживання дитини, яка за заявою від 04.04.2023 року позивача, інтереси якої представляє адвокат Буловачак Х.Р., на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.04.2023 року, залишено без розгляду.

В суд з зустрічною позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог - Служба в справах дітей Чернівецької міської ради про визначення місця проживання дитини, яка відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.08.2017 року була прийнята та об`єднана до розгляду з первісним вищенаведеним позовом (т.1 а.с.104).

В обґрунтування зустрічних позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що між ним та ОСОБА_3 виник спір щодо визначення місця проживання спільної дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивує вимоги тим. Що з відповідачкою, він познайомився у вересні 2015 року в м. Жовква Львівської області, зустрічався з нею, підтримував інтимні стосунки. Відповідачка завагітніла, про що він дізнався після народження дитини, за тих обставин, що йому на мобільний телефон зателефонувала незнайома особа, запитала чи знає він ОСОБА_2 , повідомила, що остання народила дівчинку і він наступного дня приїхав до пологового будинку, де зустрівся з відповідачкою, яка йому особисто розповіла про народження дівчинки, що він є батьком дитини і просила його забрати дитину з пологового будинку до себе до себе додому і при цьому, надала заяви про відмову від дитини. Зазначив, що він мав розмову і з матір`ю ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , яка відмовилася забирати дівчинку з пологового будинку, пояснивши це тим, що в неї чоловік і на вихованні перебуває четверо дітей, після чого, він отримавши від ОСОБА_3 і її матері повну відмову від дитини, переконавшись, що обидві жінки не бажають забирати з пологового будинку дівчинку і займатися її вихованням, він визнав батьківство дитини при реєстрації надав ім`я дівчинці - ОСОБА_4 , отримав свідоцтво про народження дитини та коли повернувся до палати в пологовому будинку, ОСОБА_2 вже не було, від лікаря дізнався, що остання на обліку у жіночій консультації не перебувала. Вказує, що після чисельних юридичних консультацій, він, після виписки дитини з лікарні, забрав її до себе додому в АДРЕСА_1 , із документами про народження та обмінною медичною картою. Стверджує, що облаштував дівчинці окрему кімнату, місце для ігор, сну, поставив дитини на обліку у медичному закладі і за місцем проживання; дитину відвідували лікарі та внаслідок вродженої патології ліво кісти і пупочної грижі, дівчинці було проведено оперативне втручання, після чого, в кінці липня 2016 року, відповідачка з матір`ю приїхали до дитини, однак, зрозумівши, що дитина хворіє, і потребує великих матеріальних трат, ОСОБА_3 з матір`ю, за придбані ним квитки уїхали додому та в - друге з`явилися через місяць із погрозами, образами, що він викрав дитину. Роз`яснивши їх право звернення до поліції, дівчинку він відповідачці не віддав і повідомив відповідачці, що ніяких коштів він їй за дитину, платити не буде. Посилався в позові і на те, що його декілька разів викликали до Жовківського відділення поліції Львівської області, де він надавав пояснення, пред`являв документи що являється батьком дитини і те, що ОСОБА_3 відмовилася від дівчинки.

Зазначає, що із дитиною він займається - читає їй казки, гуляє, гудує дитину, тобто надаває дитині як належне виховання, так і матеріально її забезпечував та щоб достеменно налагодити питання юридичного характеру щодо місця проживання доньки з ним - батьком, він неодноразово звертався до служби у справах дітей Чернівецької міської ради, де йому порадили звернутися в суд за захистом своїх батьківських прав та інтересів відносно доньки. Просить, посилаючись на відповідні норми матеріального права, ухвалити рішення яким визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним, батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , не порушуючи при цьому права матері ОСОБА_3 у прийняття участі як вихованні так і спілкуванні з дитиною.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.06.2017 року відкрито провадження у вищенаведеній справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.08.2017 року прийнято джо спільного з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (с. Лаврики Жовківського району Львівської області), третя особа без самостійних вимог - Служба в справах дітей Чернівецької міської ради (м. Чернівці площе Центральна, 9) про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.12.2017 року зупинено провадження в справі до вирішення іншої справи та поновлено 10.05.2018 року (а.с. 126, 129 т. 10.

22 травня 2018 року року закрито підготовче провадження справу призначено до судового розгляду (т. 1 а.с. 162-163) та цього ж числа справу було зупинено до прийняття судового рішення в цивільній справі 444/526/18 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Жовківський районним відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області про визнання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.

26.11.2020 року Жовківським районним судом Львівської області ухвалено рішення в справі 444/526/18 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Жовківський районним відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області про визнання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено. Однак, відповідно до постанови Львівського апеляційного суду, наведеній вище справі, рішення Жовківським районним судом Львівської області скасовано. Ухвалено нове рішення та відмовлено ОСОБА_9 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини - відмовлено (т.1 а.с. 191 - 197; 200-205).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 10.11. 2022 року постанову Львівського апеляційного суду від 20.06.2022 року - залишено без змін.

За клопотанням позивача (за зустрічним позовом), ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.08.2022 року провадження в справі 727/5795/17 поновлено.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 , в її інтересах адвокат Буловчак Х.Р. неодноразово не з`являлися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи, остання в режимі відеоконферензв`язку, також не з`являлася. До суду захисником Буловчак Х.Р. в інтересах ОСОБА_2 скеровано письмову заяву про залишення без розгляду позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог - Служба в справах дітей Чернівецької міської ради про встановлення місця проживання дитини. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.04. 2023 року вказаний позов залишено без розгляду. У наведеній вище письмовій заяві, ОСОБА_2 в її інтересах представник адвокат Буловчак Х.Р. розгляд зустрічного позову просили провести у їх відсутність, заявлені вимоги за яким заперечували та вважали, що через введення військового стану в Україні, спір між сторонами не може бути реалізований і вирішений по суду.

В судовому засіданні позивач (за зустрічним позовом) ОСОБА_1 та в його інтересах представник, адвокат Рендюк Н.В. заявлені зустрічні позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком підтримали в повному обсязі і просили їх задовольнити. В наданому суду вступному слові позивач ОСОБА_1 посилався на обставини викладені в зустрічній позовній заяві. У подальшому, позивач і в його інтересах адвокат надали письмову заяву, в якій просили справу розгшлядорм завершити у їх відсутність.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача служба у справах дітей Чернівецької міської ради, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день час і місце розгляду справи, до суду скеровано лист про розгляд справи за відсутності представника, просили при ухваленні судового рішення врахувати інтереси дитини.

Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, встановив наступні фактичні обставини справи, перевірені дослідженими доказами.

Судом встановлено, що сторони офіційно в шлюбі не перебували. ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 , в м. Жовка Жовківського району Львівської області, актовий запис № 188 (а.с. 60 т.1), батьками якої знаписані, - батько ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 , якою була народжена дитина, що вбачається з обмінної карти (т.1 а.с. 61) та карти розвитку дитини і медичної карти (т.1 а.с. 61 - 63).

Згідно виписки з стаціонару (т.1 а.с. 64) дитина ОСОБА_4 забрана ОСОБА_10 . За місцем його проживання АДРЕСА_1 , за якою зареєстрований позивач за зустрічним позовом (т.1 а.с. 65).

Стан здоров`я ОСОБА_1 (а.с.66) є відповідним і захворювань що перешкоджають спілкуванню з дитиною не встановлено. Останньому було роз`яснено вимоги ст. 143, 164 СК України при зверненні до служби у справах дітей Жовківської районної державної адміністрації, що вбачається з відповіді на звернення адвоката позивача ОСОБА_11 (т.1а.с. 67).

З власноручно написаної розписки від 21.06.2016 року ОСОБА_3 (т.1а.с. 68,69) вбачається, що у присутності лікаря ОСОБА_12 медсестри ОСОБА_13 остання не заперечувала про віддання під опіку її народженої доньки.

Згідно даних актів № 343 від 15.09.2016 року (т.1а.с. 70) та № 295 від 27.07. 2017 року (а.с. 71 т.1), малолітня дитина ОСОБА_4 , 2016 року народження проживає без реєстрації з батьком ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_14

ОСОБА_1 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, про що свідчить довідка МВС України у Чернівецькій області (а.с. 72 т.1); за даними сертифікату 10ААЕ №808442 про відсутність в ОСОБА_1 ознак наркозахворювань (а.с. 73 т.1).

Окрім наведеного, судом з`ясовано що ОСОБА_1 являється фізичною особою підприємцем, що вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, має відповідний стабільний дохід від зайняття підприємницькою діяльністю (т.1 а.с. 74 - 76), що також вбачається з досліджених податкових декларацій.

ОСОБА_1 одружений (т.1 а.с. 77), має постійне зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 (а.с. 77-78 т.1), який позивачу належить за договором купівлі - продажу частини житлового будинку від 06.08.2004 року (т.1 а.с. 79). За місцем проживання позивач ОСОБА_1 характеризується позитивно (т.1 а.с. 80).

За з`ясованих в засіданні обставин і досліджених доказів, зокрема фототаблиць та диску з відеофайлами (а.с. 87-91 т.1) зафіксовано ставлення батька до своєї доньки ОСОБА_4 , виконання батьківських обов`язків і прихильності дитини до батька.

31.07. 2017 року та повторно 22.08.2022 року, ОСОБА_1 звертався з письмовими заявами до служби у справах дітей Чернівецької міської ради з проханням надати висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , 2016 року народження з батьком, не порушуючи право матері на спілкування з дитиною (т.1 а.с. 98-101).

У відповідь на запит адвоката ОСОБА_1, - Рендюк Н.В. відділом РАЦС Жовківського районного ГТУЮ у Львівській області повідомлено, що ОСОБА_1 визнано батьківство дитини ОСОБА_4 , 2016 року народження (т.1 а.с. 137) та повідомлення про вагітність ОСОБА_3 та її відмову від народженої нею дитини (а.с. 138 т.1).

Відносно дитини ОСОБА_4 , 2016 року народження, її емоційного стану (т.1 а.с. 139).

Відповідно до Витягу з Рішення від 11.04.2023 року № 211/8 Про надання висновків органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей, було вирішено на підставі висновку органу і піклування від 17.04.2023 року № 01/02-24/878 (т.2 а.с. 125), надано суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітної ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 із батьком ОСОБА_1 не порушуючи право матері ОСОБА_2 на участь у вихованні дитини (а.с. 126-129 т.2).

Застосовані норми права.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини Окрім наведеного судом досліджено Витяг з Рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 24.01. 2023 року за № 24/2 Про надання висновку органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей, а саме - надати суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 не порушуючи право матері ОСОБА_2 на участь у вихованні дитини та Висновок органу опіки і піклування (а.с. 84 - 87).

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно.

Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4).

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України? 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09,? § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ? від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц. Верховний Суд зазначав, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховував, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Проживання батьків за однією адресою не є підставою для відмови у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини (дітей) разом з одним із них.

Враховуючи позицію відповідача ОСОБА_2 (заява від 04.04.2023р.), яка не заперечувала проти проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , 2016 року народження з батьком, а також позицію служби у справах дітей Чернівецької міської ради, яка дійшла висновку про доцільність проживання дитини з батьком, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, за сукупністю вищенаведених досліджених доказів, а саме, що на даний час дитина проживає вже тривалий період часу з батьком за адресою місця проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , за місцем проживання дитини створені усі умови для навчання, відпочинку дитини, батько виховує та матеріально утримує доньку, між дитиною і батьком встановлений міцний психологічний зв`язок, існує довіра, взаєморозуміння, тому суд вважає вірним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , 2016 року народження із її батьком - позивачем, за місцем його проживання. Саме проживання малолітньої дитини із батьком, на думку суду, буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку, при цьому не порушуючи право матері ОСОБА_2 на прийняття участі у спілкуванні і вихованні дитини, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 12, 42, 77-81, 259, 263-265, 268, ЦПК України, ст.ст. 19, 141, 157, 160, 161 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні зустрічні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_1 виданого 31.03.1997 року Ленінським РВ УМВС України уи Чернівецькій області, за його місцем проживання: АДРЕСА_1 , не порушуючи право матері ОСОБА_2 на прийняття її участі у спілкуванні і вихованні дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 01.05.2023 року.

Суддя Слободян Г.М.