Дата документу 21.12.2023 Справа № 337/3446/23
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/3446/23Головуючий у 1-й інстанції: Сидорова М.В.
Пр. № 22-ц/807/2029/23Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Бєлки В.Ю., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (надалі ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ»), ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (надалі ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-5), в якому просив стягнути на свою користь одноразово грошову суму на відшкодування завданої моральної шкоди 60000,00 грн. з відповідачів, а саме: а саме: з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у розмірі 47700,00 грн., з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» - 12300,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що він - ОСОБА_1 у період з 1996р. по 2021р. працював у шкідливих умовах на підприємствах ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» - стаж роботи 21 рік 10 місяців, ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» стаж роботи 03 роки 10 місяців, та звільнився 07.12.2021 року за власним бажанням (у зв`язку із виходом на пенсію), на теперішній час не працює. Загальний стаж роботи на вказаних вище підприємствах в умовах впливу шкідливих факторів 25 років 08 місяців.

Згідно із медичним висновком лікарсько - експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 22.02.2022 року №526 виданим ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» йому встановлено професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легенів першої-другої стадії) група В, легенева недостатність другого ступеня; радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, на фоні протрузії дисків L4-L5, L5- S1, С3-С4, С5-С6, С6-С7, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами, нейродистрофією у поєднанні з пері артрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість третього ступеня (з помірним ступенем зниженням слуху) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 12.05.2022 року, складеного Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області, умови праці на робочому місці ОСОБА_1 відносяться до ІІІ класу 3 ступеня (особливо шкідливі та особливо важкі), що відповідає критеріям Списку №1 пільгового пенсійного забезпечення.

За змістом акту, причинами виникнення професійного захворювання у позивача, визначено: наявність на його робочих місцях на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» та ПрАТ «Запоріжвогнетрив» шкідливих виробничих факторів, які, як вбачається по багатьом факторам, перевищують нормативні. Також статистика показала, що такі випадки не є одиночними. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 628942 від 11.07.2022 року позивачу встановлено 3 (третю) групу інвалідності, з причини професійного захворювання та визначено втрату професійної працездатності 60 процентів (відповідно до довідки від 11.07.2022 року серії 12 ААА № 097332 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги).

Позивач ОСОБА_1 вважає, що таким чином встановлено безумовний зв`язок між виникненням у позивача професійних захворювань, та як наслідок цього, втратою працездатності на 60%, і роботою на підприємствах відповідачів на протязі 25 років 08 місяців. Отримання ним професійного захворювання, втрата працездатності на 60 %, і як наслідок цього 3 група інвалідності призводить до фізичних та моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Сидорову М.В. (а.с. 29).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 32) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2023 року (а.с. 82-87) позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразово грошову суму у розмірі 46783,00 грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, спричинену внаслідок професійного захворювання.

Стягнуто з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразово грошову суму у розмірі 8217,00,00 грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, спричинену внаслідок професійного захворювання.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5954,20 грн.

Стягнуто з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 1045,80 грн.

Стягнуто з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» () на користь держави судовий збір у розмірі 837,14 грн.

Стягнуто з ПрАТ « ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» () на користь держави судовий збір у розмірі 147,03 грн.

Позивач ОСОБА_1 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, у тому числі в частині відмови погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції (фактично в частині задоволення позовних вимог позивача), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідачі подали апеляційні скарги:

- ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 90-103) просило рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати у повному обсязі, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків у розмірі 12300,00 грн. відмовити у повному обсязі; зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

- ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 121-139) просило рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати у повному обсязі, прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків у розмірі 47700,00 грн. відмовити у повному обсязі; зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В автоматизованому порядку 25.09.2023 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Кримську О.М., суддів Дашковську А.В. та Кочеткову І.В. (а.с. 146).

Ухвалою апеляційного суду від 25.09.2023 року (а.с. 147-148) справу витребувано у суду першої інстанції.

В автоматизованому порядку 28.09.2023 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) Гончар М.С. замінено у цій справі суддю ОСОБА_4 у зв`язку зі звільненням у відставку останньої (а.с. 150-151), апеляційні скарги прийнято до провадження (ухвала від 29.09.2023 року а.с.152), справа надана суду апеляційної інстанції 10.10.2023 року (а.с.154).

В автоматизованому порядку 11.10.2023 року суддями Бєлкою В.Ю. та Маловічко С.В. у цій справі замінено суддів Дашковську А.В. та Кочеткову І.В. (а.с. 155-156) у зв`язку із тривалою відпусткою останніх (а.с.155-156).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеними апеляційними скаргами відкрито 17.10.2023 року (а.с. 157), дану справу за апеляційними скаргами призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с. 158).

Оскільки, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому розмірі, є майновою вимогою.

В силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 подав апеляційному суду 2 (два) окремі відзиви на вищезазначені апеляційні скарги відповідачів у цій справі, а саме: - ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (а.с.181-193) - та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (а.с.169-180) із додатками до них на підтвердження понесення позивачем витрат на його професійну правничу допомогу в апеляційному суді у цій справі по 3000,00 грн. з кожного із відповідачів окремо.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідний штат суддів апеляційного суду взагалі. Крім того, розгляд цієї справи апеляційним судом був неможливий у період з 14.12.2023 року по 19.12.2023 року включно через перебування судді-члена колегії Маловічко С.В. у нетривалій відпустці, яка не давала підстав для її заміни в автоматизованому порядку іншим суддею (довідка а.с. 194).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги відповідачів ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗПОРІЖВОГНЕТРИВ» у цій справі підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … рішення, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі при вищевикладених обставинах частково, керувався ст. ст. 263 - 265 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі лише в частині задоволення.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 02.04.1996р. по 31.01.2018р. працював на посаді вогнетривника в ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», з 01.02.2018р. по 07.12.2021р. - на посаді вогнетривника в ПрАТ «Запоріжвогнетрив», звільнився 07.12.2021р. за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, ст.38 КЗпП України (а.с. 9-12).

Згідно з медичним висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 22.02.2022р., на підставі протоколу засідання лікарсько-експертної комісії №526, ОСОБА_1 встановлені професійні захворювання за діагнозами: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легенів першої-другої стадії) група В, легенева недостатність другого ступеня; радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, на фоні протрузії дисків L4-L5, L5- S1, С3-С4, С5-С6, С6-С7, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами, нейродистрофією у поєднанні з пері артрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість третього ступеня (з помірним ступенем зниженням слуху) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Діагноз професійних захворювань встановлено на підставі, зокрема, стажу роботи в шкідливих умовах (інформаційної довідки про умови праці) 25 років 8 міс.; даних інформаційної довідки про умови праці за №08/03.2-11/179 від 11.01.22 року, виданої Держпраці Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області, де вказано, що ОСОБА_1 працював у шкідливих умовах (25 років 8 міс.): вогнетривником на гарячих роботах цеха ремонту металургійних печей ПАТ «Запоріжсталь» 21 рік 10 міс., а саме з 02.04.1996р. по 31.01.2018р., вогнетривником ПрАТ «Запоріжвогнетрив» 3 роки 10 міс., а саме з 01.02.2018р. по 07.12.2021р. та підпадав під вплив шкідливих виробничих факторів (а.с.13-14).

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.05.2022р., професійне захворювання у ОСОБА_1 , який на момент розслідування перебуває на амбулаторному лікуванні, виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗМК» Запоріжсталь» (21 років 10 місяців) та на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (п.17), причина виникнення хронічного професійного захворювання - наявність на робочому місці вогнетривника цеху ремонту металургійних печей ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів: кремнію діоксиду крист. (з вмістом у пилу від 10% до 70%) - 64.0-84.6 мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3; кремнію діоксиду крист. (з вмістом у пилу від 2% до 10%) - 96.2 мг/м3 при ГДК 4.0 мг/м3; ангідриду хромового 0,013-0,014мг/м3 при ГДК 0,01 мг/м3; хрому оксид 1.54 мг/м3 при ГДК 1.0 мг/мз; ангідриду сірчистого -5.52 мг/м3 при ГДК 10,0 мг/м3; азоту діоксиду - 1,06-3,06 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3; вуглецю оксиду - 9,6-21,2 мг/м3 при ГДК 20,0 мг/м3; заліза оксиду - 8,45-15,0 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3; шуму - 87.4-92 дБА при ГДР 80 дБА; статистичного навантаження при утриманні вантажу однією рукою 8051-24416 кг/с при нормі 18001-43000кг/с; статистичного навантаження при утриманні вантажу двома руками 8 кг/с при нормі 43000-97000 кг/с; знаходження у вимушеному положенні більш % за зміну 23,8-45,2 %; вимушених нахилів тулубу 218-443 разів за зміну при нормі до 50-100 разів за зміну, а також наявність на робочому місці вогнетривника ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (03 роки 10 місяців) шкідливих виробничих факторів: кремнію діоксиду крист. з вмістом у пилу 50,3 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3; хрому оксиду 1,65 мг/м3 при ГДК 1,0 мг/м3; шуму 87 дБ «А» при ГДР - 80 дБ «А»; статистичного навантаження при утриманні вантажу двома руками 142428 кг/с при нормі 70000 кг/с; нахилів тулубу 174 разів за зміну при нормі до 50-100 разів за зміну (п.18) (а. с.15-20).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ від 11.07.2022р. позивачу ОСОБА_1 первинно встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням безстроково, протипоказана важка фізична праця, стато-динамічні навантаження, рекомендовано «Д» нагляд у профпатолога, невролога, пульмонолога, сімейного лікаря, стаціонарне лікування (а.с. 21).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №097332 від 11.07.2022р., ступень втрати професійної працездатності позивача ОСОБА_1 складає 60 %.

11.07.2022р. ОСОБА_1 встановлена Індивідуальна програма реабілітації інваліда №607.

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.43 Конституції України, ст.2 КЗпП України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно зі ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавцем трудового договору про дистанційну роботу. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Згідно з ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч.8 ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004р. № 1-рп/2004моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

З`ясувавши усі обставини справи, оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності та допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період тривалого виконання роботи вогнетривника на підприємствах відповідачів (25 років 08 місяців), через перевищення впливу шкідливих виробничих факторів, отримав ряд професійних захворювань, в результаті чого йому 11.07.2022р. встановлена 3 група інвалідності з втратою професійної працездатності 60% безстроково.

Також судом першої інстанції було правильно встановлено, що у цій справі доведено спричинення позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідачів ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» та ПрАТ «Запоріжвогнетрив».

Представником відповідачів факт встановлення професійних захворювань позивачу ОСОБА_1 внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах праці на їх підприємствах фактично не спростовано. Медичний висновок щодо встановлення професійних захворювань та Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання підприємствами не оскаржувався.

Твердження представника відповідачів про те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, погодися на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, і фактично приховав погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, суд відхиляє через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідачів обов`язку виконати вимоги ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання.

При цьому, судом першої інстанції також правильно враховано, що причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу.

Доводи представника відповідачів про здійснення підприємствами компенсаційних заходів у вигляді безоплатного лікувально-профілактичного харчування, забезпечення спеціальним одягом, взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, не спростовують факту впливу негативних факторів на позивача. Також такі заходи не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків.

Визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів жодним чином не виключає наявність у нього хронічних професійних захворювань і відповідно відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я.

Як встановлено судом першої інстанції та відображено у медичному висновку ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 22.02.2022р., під час роботи на підприємствах відповідачів позивач періодично проходив амбулаторне та стаціонарне лікування з приводу виявлених у нього хронічних захворювань. Те, що ці захворювання є професійними, було встановлено саме висновком спеціалізованого медичного закладу після звільнення позивача. Інвалідом третьої групи із встановленням 60% втрати працездатності позивач визнаний 11.07.2022р. (а.с.21-22). Саме з цього моменту у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

При цьому, враховуючи висновки Конституційного Суду України, викладені в п. 4.1 рішення від 27.01.2004р., справа №1-рп/2004, суд першої інстанції правильно вважав, що вже сам по собі факт ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків і встановлення втрати працездатності, незалежно від його ступеня, свідчить про заподіяння позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди.

Крім того, судом першої інстанції було правильно встановлено, що обставини цієї справи свідчать про те, що позивач має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим відчуває фізичний біль, потребує постійного медикаментозного та іншого лікування, перебуває під спостереженням лікарів, лікарями йому рекомендовано проходити стаціонарне лікування, він не може виконувати тяжкий фізичний труд. Вказане однозначно викликає у позивача відповідні фізичні та душевні страждання і вимагає від нього докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи представника відповідачів про недоведеність факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Доводи представника відповідачів про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди суд першої інстанції правильно визнав безпідставними, оскільки вони об`єктивно спростовуються встановленими вище обставинами.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції правильно відповідно до ст. 23 ЦК України враховував характер порушення прав позивача, ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, зокрема, взяв до уваги характер отриманих ним захворювань, внаслідок яких він, будучи до цього працездатним чоловіком у віці 55 років визнаний інвалідом 3 групи з втратою 60% професійної працездатності, йому протипоказана праця в тяжких фізичних умовах та стато - дінамічні навантаження, тобто він втратив можливість працювати за обраною професією та мати за цією професією джерело доходу, щоб належним чином утримувати себе та свою родину, вимушений проходити стаціонарне лікування в лікарняних установах, перебуває під спостереженням лікарів та потребує медикаментозного лікування, на що вимушений витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси.

Вказані обставини, на правильну думку суду першої інстанції, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд першої інстанції правильно вирішив необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в загальному розмірі 55000,00 грн., розподіливши її пропорційно до його стажу роботи на вказаних підприємствах.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що загальний стаж роботи позивача ОСОБА_1 на обох підприємствах із шкідливими умовами праці становить 25 років 08 місяців (308 місяців), з них на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» 21 рік 10 місяців (262 місяці), що становить 85,06%, на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» - 03 роки 10 місяців (46 місяців) або 14,94%. Відповідно, з ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 слід стягнути моральну шкоду в сумі 46783,00 грн. (55000,00 грн. х 85,06%), а з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» - 8217,00 грн. (55000,00 грн. х 14,94%).

Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд першої інстанції правильно вважав співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу ОСОБА_1 .

При ухваленні рішення суд першої інстанції також правильно врахував, що допущенна представником позивача у прохальній частині позовної заяви описка у написанні прізвища, ім`я, по батькові, РНОКПП позивача має випадковий (неумисний) характер. З огляду на зміст позовних вимог, відзивів відповідачів, відповідей представника позивача на відзиви відповідачів та досліджені судом докази, така описка не спотворює зміст позовної заяви, не призводить до його неправильного сприйняття, не впливає на підстави та предмет позову та не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявника права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).

При ухваленні рішення суд першої інстанції також правильно відхилив доводи представників відповідачів про необхідність у випадку стягнення моральної шкоди, визначити її для стягнення з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Оскільки, відповідно до пп. а) пп. 164.2.14 п.162.2 ст. 162 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції, у цій справі мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, а тому вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ушкодження його здоров`я на виробництві.

Подібні правові висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21 (провадження № 61-18490 св 21).

Доводи апеляційних скарг відповідачів ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» є такими, що фактично дублюють доводи їх заперечень проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким останній вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію цих відповідачів у цій справі, яку вони та їх представники вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Судом першої інстанції також на виконання вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України правильно було враховано вищезазначений правовий висновок Верховного Суду щодо визначення остаточного розміру моральної шкоди.

Визначений судом першої інстанції загальний розмір моральної шкоди позивача, та зокрема конкретний розмір з кожного із цих відповідачів окремо, що підлягає стягненню лише одноразово однією сумою (ст. 23 ч. 5 ЦК України), є доведеним з боку позивача, розумним, співмірним та справедливим.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування у цій справі відповідачів, передбачені ст. 82 ЦПК України, відсутні.

Відповідачі та їх представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та, відповідно, у спростування позову позивача у цій справі в частині його задоволення, та зокрема в частині задоволення позовних вимог позивача до кожного із них окремо.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційних скарг відповідачів.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема відповідачами апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

Описки в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди з відповідачів на користь позивача у цій справі «одноразово» (ст. 23 ч. 5 ЦК України), тобто один раз однією сумою, не можуть бути підставою для скасування апеляційним судом правильного по суті рішення суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду вищезазначених апеляційних скарг відповідачів, а можуть бути усунуті судом першої інстанції за власною ініціативою чи за заявою учасників цієї справи у подальшому в порядку ст. 269 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційних скарг відповідачів ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції було правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133, 137, 141 ч. ч. 1, 6 ЦПК України, урахуванням заяви представника відповідачів про зменшення розміру витрат позивача, якій приймав участь у цій справі через свого представника, на професійну правову допомогу із складністю цієї справи (малозначна), фактично витраченим адвокатом часом та обсягом відповідних послуг тощо (а.с. 50 зворот, 61), критерію співмірності, розумності та справедливості, вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції: - шляхом стягнення з відповідачів судового збору у дохід держави, від сплати якого позивач при подачі вищезазначеного позову до суду першої інстанції був звільнений в силу вимог закону, - та на користь позивача документально підтверджених понесених (квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 28.06.2023 року на суму 13000,00 грн. (а.с.24 а), підписаним без зауважень адвокатом Біліченко О.О. та позивачем ОСОБА_1 актом від 28.06.2023 року приймання виконаних робіт /послуг за договором про надання правової допомоги від 28.06.2023 року на загальну суму 13000,00 грн. з детальними розрахунком останніх: а саме: вивчення первісних матеріалів та консультація (фіксована оплата) -2000,00 грн., складання позову (фіксована оплата за один документ) -3000,00 грн., вивчення відзиву на позовну заяву відповідача «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» - 1000,00 грн.(фіксована оплата за один документ 1000,00 грн. (сплачено наперед), складання відповіді на відзив «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (фіксована оплата) 2000,00 грн., вивчення відзиву на позовну заяву відповідача «АПОРІЖВОГНЕТРИВ» - 1000,00 грн.(фіксована оплата за один документ 1000,00 грн. (сплачено наперед) складання відповіді на відзив «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (фіксована оплата) 2000,00 грн.,представництво інтересів клієнта в Хортицькому районному суді м. Запоріжжя в одному судовому засіданні:фіксована оплата за участь в одному судовому засіданні 2000,00 грн. (сума сплачена наперед) (а.с.25), договором про надання правової допомоги б/н від 28.06.2023 року, ордером ЗП №01130187 від 28.06.2023 року (а.с.26-27), ордером (а.с.28), з урахуванням заяви представника позивача у відповідях на відзиви відповідачів у суді першої інстанції про стягнення цих витрат з відповідачів станом на 30.08.2023 року на загальну суму 11000,00 грн. в процентному співвідношенні до позовних вимог позивача до кожного із відповідачів окремо (а.с. 70, 76), витрати позивача на професійну правничу допомогу на загальну суму 7000,00 грн., пропорційно до суми задоволених вимог позивача з кожного із відповідачів окремо (85,06% - 5954,20 грн. та 14,94% - 1045,80 грн. відповідно) підстави для ще більшого зменшення яких у суді першої інстанції були відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. ст. 133, 137, 141 ч. ч. 1, 6, 13 ЦПК України у разі відмови відповідачам ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» у задоволенні їх вищезазначених апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції у цій справі, останні не мають права на компенсацію за рахунок держави судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору за апеляційні скарги, враховуючи що позивач звільнений від сплати останнього в силу вимог закону.

Разом із тим, апеляційний суд вважає, що позивач також не має права на стягнення з відповідачів у цій справі будь-якої суми понесених витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді та зокрема документально підтвердженої на суму 3000,00 грн. з кожного із відповідачів окремо (ордер адвоката на представництво позивача у цій справі в апеляційному суді, квитанції, акти виконаних робіт, квитанції - а.с. 175-179, 188-192),яка складається виключно із ознайомлення із апеляційними скаргами відповідачів (по 1500,00 грн. за кожну окремо) та складання відзивів позивача на останні (по 1500,00 грн. за кожний окремо). Оскільки, апеляційний суд вважає достатньою загальну суму 7000,00 грн., яка вже була стягнута судом першої інстанції у цій справі з відповідачів (пропорційно до задоволених сум вимог позивача з кожного окремо) на користь позивача в якості компенсації його витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цій справі, враховуючи, що апеляційний суд розглядав дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, копії апеляційних скарг разом із додатками до них та копією ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у цій справі надсилались позивачу поштою рекомендованим листом (поштове повідомлення про вручення а.с. 164), адвокат позивача - Біліченко О.О. зареєстрований у цій справі у програмі «Електронний суд» і тому він отримував копії апеляційних скарг і знайомився з останніми (право, а не обов`язок представника позивача в силу вимог ст. 43 ч. 1 п. 1 ЦПК України) виключно в «своєму електронному кабінеті» (довідка - а.с. 195-196), належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), аподача позивачем вказаних відзивів на апеляційні скарги відповідачів у цій справі є виключно правом позивача, а не його обов`язком в силу вимог ст. 360 ЦПК України, і тому позивач виключно на свій власний розсуд забажав скористатись цією оплатною послугою його адвоката (ст. 20 ч. 1 ЦК України).

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2023 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 21.12.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С.Бєлка В.Ю.Маловічко С.В.