Справа № 158/2810/17
Провадження № 6/0158/9/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Корецької В.В.

за участю секретаря Процик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Волинського обласного центру зайнятості про заміну сторони виконавчого провадження у справі №158/2810/17 за позовом Луцького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми відшкодованої дотації на заробітну плату,-

в с т а н о в и в :

Представник заявника Волинського обласного центру зайнятості звернулась до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі №158/2810/17 за позовом Луцького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми відшкодованої дотації на заробітну плату.

Заяву обґрунтовує тим, що постановою Апеляційного суду Волинської області від 13.02.2018 року позов Луцького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми відшкодованої дотації на заробітну плату задоволено.

Станом на 13.06.2023 року відносно вказаної справи, у Ківерцівському ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження №56119240.

Зазначає, що згідно наказу Міністерства економіки України «Про реорганізацію державних установ Державної служби зайнятості» від 18.10.2022 року № 3907, Луцький міський центр зайнятості реорганізовується шляхом приєднання до Волинського обласного центру зайнятості. Відповідно до п.6 Наказу Волинський обласний центр зайнятості є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків Луцького міського центру зайнятості. Згідно проміжного передавального акту від 12.01.2023 року Луцький міський центр зайнятості передав усі майнові і немайнові права та обов`язки Волинському обласному центру зайнятості.

Враховуючи вищевикладене, покликаючись на ст. 55 ЦК України, просить суд замінити сторону стягувача у цивільній справі № 161/23428/21 за позовом №158/2810/17 за позовом Луцького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми відшкодованої дотації на заробітну плату з Луцького міського центру зайнятості на його правонаступника Волинський обласний центр зайнятості (місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 3а, ).

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

У відповідності до положень ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У зв`язку неявкою учасників справи в судове засідання, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Апеляційного суду Волинської області від 13.02.2018 року позов Луцького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми відшкодованої дотації на заробітну плату задоволено та стягнено з ОСОБА_1 на користь Луцького міського центру зайнятості суму відшкодованої дотації на заробітну в розмірі 24595,12 грн. та 1344 грн. судового збору.

Відповідно до наказу Міністерства економіки України «Про реорганізацію державних установ Державної служби зайнятості» від 18.10.2022 року № 3907 (далі Наказ), Луцький міський центр зайнятості реорганізовано шляхом його приєднання до Волинського обласного центру зайнятості.

Відповідно до п. 6 Наказу Волинський обласний центр зайнятості є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків Луцького міського центру зайнятості.

Згідно проміжного передавального акту від 12.01.2023 року Луцький міський центр зайнятості передав усі майнові і немайнові права та обов`язки Волинському обласному центру зайнятості.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заміна боржника або стягувача у виконавчому листі у випадку необхідності застосовується до відкриття виконавчого провадження.

Частина 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, в якій вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Після набрання законної сили відповідним судовим рішенням воно підлягає обов`язковому виконанню сторонами по справі, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження», тощо. При цьому, виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За загальним визначенням правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки.

Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні. Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного право набуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Правонаступництво для юридичних осіб може наступати в разі їх припинення з правонаступництвом. Припинення юридичної особи з правонаступництвом, тобто реорганізація юридичної особи, може проводитися у формі злиття, приєднання, виділу тощо. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути: відповідний договір, на підставі якого воно виникло, передавальний акт чи розподільчий баланс, статут правонаступника.

У відповідності до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

У рішенні Європейського суду з прав людини «Матківська проти України» від 12 березня 2009 року (заява № 38683/04) зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Верховний Суд наголошує, що сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи з виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні у виконавчому листі сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вказані правові висновки, зокрема, викладено в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 2-а-1864/10 (адміністративне провадження № К/9901/558/18). Також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 0417/7776/2012.

Зважаючи на те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд приходить до висновку, що заява про заміну стягувача його правонаступником підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 260, 442 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження у справі №158/2810/17 за позовом Луцького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми відшкодованої дотації на заробітну плату, з Луцького міського центру зайнятості на його правонаступника - Волинський обласний центр зайнятості (місцезнаходження: 43025, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 3а, ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька