БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/468/23
Провадження № 2-о/730/17/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2023 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

заявника - ОСОБА_1

представника заявника - адвоката Лук`яненко Р.В.

заінтересованих осіб - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

законного представника малолітньої заінтересованої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4

представника заінтересованої особи Міністерства оборони України - Матієнка О.Б. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (представник - Служба у справах дітей Борзнянської міської ради), Міністерство оборони України, про встановлення факту батьківства, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з даною заявою, в якій просить встановити факти, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона з 2012 року стала проживати без реєстрації шлюбу разом з ОСОБА_5 , від якого завагітніла й у них народилась дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Невдовзі ОСОБА_5 було засуджено до позбавлення волі, а після виходу його з в`язниці в 2015 році вони знову стали проживати однією сім`єю. Після цього вона від ОСОБА_5 в 2016 році народила дочку ОСОБА_10 , в 2018 році сина ОСОБА_11 , в 2019 році дочку ОСОБА_12 . Водночас спільне сімейне життя з ОСОБА_5 у них складалось періодами, дітей фактично виховувала і забезпечувала вона сама і щоб не втрачати статус одинокої матері, якою насправді і була, запис про батька вказаних дітей було зроблено за її заявою й вони наразі значаться за її прізвищем. 19 вересня 2022 року ОСОБА_5 пішов на війну, де і загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що на ім`я його баби ОСОБА_2 прийшло відповідне сповіщення про смерть. Встановлення даного факту їй потрібно для отримання грошових виплат на дітей за загиблого ОСОБА_5 згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою судді Борзнянського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2023 року дана заява прийнята до розгляду за правилами окремого провадження.

Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 02 червня 2023 року за клопотанням представника заявниці до участі в справі залучено додаткову заінтересовану особу Міністерство оборони України.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України подав клопотання від 09.06.2023р., в якому просить залишити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства без розгляду, а у випадку відмови суду в залишенні без розгляду відмовити в задоволенні вимог заявниці в повному обсязі, оскільки існує спір про право (отримання одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця, щодо яких Міністерство оборони України заперечує проти встановлення ініційованого ОСОБА_1 юридичного факту). Дане клопотання представник Міністерства оборони України підтримав у судовому засіданні, зазначивши, що дана справа має розглядатися в адміністративному позовному провадженні.

ОСОБА_1 , її представник адвокат Лук`яненко Р.В. та інші заінтересовані особи в судовому засіданні не висловили заперечень щодо даного клопотання представника Міністерства оборони України.

Розглянувши клопотання представника заінтересованої особи Міністерство оборони України про залишення заяви без розгляду, заслухавши думку інших учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається зі змісту уточненої заяви ОСОБА_1 та доданих до неї матеріалів, встановлення факту батьківства заявниці потрібно для отримання грошових виплат на її дітей ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , у зв`язку із загибеллю їх біологічного, але не зареєстрованого по метричних документах органу ДРАЦС, батька-військовослужбовця ОСОБА_5 на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

За змістом положень ч.7 ст.19, ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Приписами ч.1 ст.315 ЦПК України визначено перелік фактів, що мають юридичне значення, про встановлення яких суд розглядає справи

Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, не зазначені в ч.1 ст.315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, з огляду на ст.130 СК України, й факт батьківства.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до ч.6 ст.294, ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Водночас, правова природа виниклих між учасниками цієї справи відносин грунтується на наступному.

Приписами ч.5 ст.17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013р. (далі - Порядок №975).

Згідно з ч.6 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.12, 13 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Приписами ч.1 ст.5 КАС України регламентовано право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Отже, Міністерство оборони України є спеціально уповноваженим суб`єктом на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку №975, яку має на меті отримати ОСОБА_1 на її малолітніх дітей ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у разі встановлення факту батьківства щодо них ОСОБА_5 , який загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії Російської Федерації. При цьому, Міністерство оборони заперечує проти встановлення ініційованого ОСОБА_1 факту батьківства.

Відтак, з урахуванням викладених обставин, суд констатує, що між ОСОБА_1 , яка діє в інтересах своїх трьох малолітніх дітей, та Міністерством оборони України виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за цими її дітьми певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками заявниці та її дітей, їх виникненням, існуванням та припиненням. Тому, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин (реалізації прав у сфері соціального забезпечення), в зв`язку з чим не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

При цьому, суд звертає увагу заявниці, що з урахуванням визначених законом завдань цивільного судочинства, є недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, в задоволенні клопотання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України про залишення без розгляду даної заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства слід відмовити, а провадження у цій справі підлягає закриттю з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, роз`яснивши заявниці про віднесення розгляду вказаної справи до юрисдикції адміністративного суду.

Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22 березня 2023 року в справі №290/289/22-ц за схожих правовідносин, та аналогічною по суті, що міститься в постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року в справі №539/4118/19, які підлягають врахуванню в силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.4, 19, 255, 256, 258-261, 293, 294, 315 ЦПК України, ст.4, 5, 19 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Матієнка О.Б. про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства відмовити.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (представник - Служба у справах дітей Борзнянської міської ради), Міністерство оборони України, про встановлення факту батьківства закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 та її представнику адвокату Лук`яненко Р.В. право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно до ст.354 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець