Провадження №6/523/422/23
У Х В А Л А

"11" грудня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дмітрієвої В.С.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеса, заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеси), Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, шляхом заборони перетинання державного кордону, без вилучення паспортного документа, до виконання судового рішення згідно виконавчого листа № 815/5993/15, виданого Одеським окружним адміністративним судом 25 грудня 2015 року про стягнення боргу з товариства з додатковою відповідальністю «Одесліфт» на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одеса капіталізованих платежів у розмірі 1 368 177, 70 грн.

В обгрунтування поданої заяви зазначив, що йому випадково стало відомо про тимчасове обмеження у праві виїзду, застосоване згідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 08.03.2023 року по справі № 523/2556/23. Він не отримував відповідну ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08.03.2023 року. Просив скасувати прийняте рішення про тимчасове обмеження у праві виїзду, з наступних підстав: 1) він не ухилявся від виконання зобов`язань, оскільки взагалі про них не знав; 2) у нього не має жодної можливості надати звітні дані стосовно ТОВ «Одесліфт», оскільки він не є керівником наведеної організації. Йому запропонували провести ліквідацію цієї організації, обіцявши оплатити роботу, але після внесення відомостей до ЄДРПОУ виявилось, що ніхто не збирається оплачувати його роботу. У зв`язку із цим, він написав заяву що не збирається безкоштовно виконувати обов`язки ліквідатора на адресу загальних зборів учасників. 3) він не є боржником по виконавчому провадженню стосовно стягнення заборгованості з ТОВ «Одесліфт» за виконавчим листом №815/5993/15. Саме фізична особа боржник має не виконувати або судове рішення або рішення іншого органу, внаслідок чого до боржника може бути застосоване обмеження у праві на виїзд.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану до суду заяву, надав пояснення аналогічні викладеним у заяві. Додатково зазначив, що він не є керівником ТОВ «Одесліфт», факт того що його дані внесені до ЄДРПОУ не свідчить про те, що він керівник, просто він не може звільнитися без рішення зборів учасників товариства. Як наслідок, він сім років значиться в ЄДРПОУ. На запитання суду щодо того, що він також рахується співзасновником товариства, зазначив що не пам`ятає обставин набуття прав на частку в товаристві, однак у будь-якому випадку вона не значна, та не впливає на суть питання. На запитання суду щодо надання копії заяви або повідомлення дати звернення до ТОВ "Одесліфт" щодо припинення його повноважень, відповісти не зміг, зазначив що не пам`ятає, копію не зберіг, оскільки пройшло багато часу.

Представник Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, до судового засідання 11.12.2023 року не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. З`явившись до судового засіданні 05.12.2023 року, надав копію виконавчого провадження, просив відмовити у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки його було застосовано судом на законних підставах. Пояснив, що ОСОБА_1 рахується як голова комісії з припинення (керівник) Товариства з додатковою відповідальністю «ОДЕСЛІФТ», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 05.12.2023 року, всупереч накладеним арештам, було здійснено відчуження майна кв. АДРЕСА_1 , яка раніше належала боржнику ТОВ «ОДЕСЛІФТ». Проведення таких юридичних дій з відчуження майна боржника без голови комісії з припинення, було би неможливим. Наразі, за виконавчим провадження в якості стягувача рахується ще Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, однак це лише тому що державному виконавцю не повідомили про заміну стягувача, згідно ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року, на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не забезпечило явку свого представника до судового засідання, було повідомлено про розгляд справи належним чином, шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу.

Судом здійснювалось фіксування судового засідання технічними засобами, на виконання ч.1 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши доводи заяви, матеріали справи № 23/19055/23 та № 523/2556/23, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві на виїзд на межі України.

Судом встановлено, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.03.2023 року по справі № 523/2556/23 задоволено подання старшого державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білаш Є.Г.; тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, шляхом заборони перетинати державний кордон, без вилучення паспортного документа, до виконання судового рішення згідно виконавчого листа № 815/5993/15, виданого Одеським окружним адміністративним судом 25 грудня 2015 року про стягнення боргу з товариства з додатковою відповідальністю «Одесліфт» на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одеса капіталізованих платежів у розмірі 1 368 177, 70 грн.

На виконанні Суворовського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження номер за АСВП: 63466878, з виконання виконавчого листа виданого Одеським окружним адміністративним судом по справі № 815/5993/13 про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю «ОДЕСЛІФТ» на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області капіталізованих платежів у сумі 1368 177, 70 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року замінено стягувача у виконавчому листі Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/5993/15, з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у зв`язку із припиненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області.

Згідно ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

За змістом ч. 5, 8 ст. 441 ЦПК України підставою для скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості. Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 року за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга №23468/02, 67; 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, § 60)».

Разом із тим, суд виходить із того що скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

У даному випадку, зміст заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України зводиться до незгоди з ухвалою суду від 08.03.2023 року, якою тимчасово обмежено його у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання згідно виконавчого листа № 815/5993/15, виданого Одеським окружним адміністративним судом 25 грудня 2015 року.

В свою чергу, в заяві про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 не навів нових обставин, що виникли після встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України і обґрунтовують необхідність скасування йому цього тимчасового обмеження фізичної особи керівника підприємства.

Суд виходить із того, що серед основних засад судочинства, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, є «обов`язковість рішень суду». Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Рябих проти Росії" ( 980_172 ) (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 08 березня 2023 року.

При цьому, до доводів заявника ОСОБА_1 про те, що він не є керівником товариства з додатковою відповідальністю «ОДЕСЛІФТ» суд ставиться критично, оскільки за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 рахується як голова комісії з припинення (керівник) Товариства з додатковою відповідальністю «ОДЕСЛІФТ». Також, він є співзасновником товариства, розмір частки учасника: 32291,50.

В свою чергу, державний виконавець має право звернення до суду із поданням про обмеження керівника товариства боржника у праві виїзду за межі України, оскільки спеціальною нормою права (пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження") передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Обмеження виконавця у такому праві означатиме порушення прав виконавця, які визначені спеціальною нормою права, а саме Законом України "Про виконавче провадження". Така позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 19 серпня 2020 року по справі № 910/8130/17, які застосовуються судом на підставі ч.4 ст. 263 ЦПК України.

У будь-якому випадку, всі наведені ОСОБА_2 у заяві доводи про скасування тимчасового обмеження у праві на виїзд, а саме: неможливість застосування до нього обмеження, оскільки він не є керівником та боржником за виконавчим провадженням; відсутність доказів ухилення він виконання зобов`язань - фактично зводяться до незгоди із ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 березня 2023 року по справі №523/2556/23, що виключає можливість скасування тимчасового обмеження у праві на виїзд, в порядку ч.5 8 ст. 441 ЦПК України.

Керуючись статтями 260,261,263, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеси), Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Повний текст ухвали складено 18.12.2023 року.

Суддя: К.О. Далеко