Єдиний унікальний номер судової справи: 490/4369/22
Номер провадження: 22-ц/812/667/23 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Темнікової В.І., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання - Ковальським Є.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Опейди А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 травня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Шолох Л.М. в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Філії Миколаївського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання протиправними дій та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до Філії Миколаївського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України», у якому просив визнати дії відповідача стосовно утримання з його банківського вкладу коштів у сумі 2 826, 56 грн, які виплачені за три місяці в якості процентів протиправними та стягнути на його користь 2 826,56 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 30 січня 2018 року між ним та Банком укладено договір №54460314 «Мій пенсійний депозит» строком на 6 місяців датою повернення депозиту - 30 липня 2018 року, а у випадку автоматичного продовження строку, днем повернення є останній день продовженого строку депозиту. Останнє автоматичне продовження банківського вкладу - 02 лютого 2022 року до 02 серпня 2022 року.

22 березня 2022 року він звернувся із заявою про видачу банківського вкладу за першою вимогою згідно до ч.1 ст. 1060 ЦПК України. Однак при поверненні вкладу Банк утримав з суми вкладу проценти, сплачені за березень, квітень, травень у загальному розмірі 2 826,56 грн. Повернути вказані кошти Банк відмовляється, посилаючись на те, що 03 травня 2022 року між ним та Банком було укладено додатковий договір №2 до вказаного вище договору за умовами якого сторони домовилися, що днем повернення депозиту є 03 травня 2022 року.

Посилаючись на те, що ніяких додаткових договорів з Банком не укладав, а проценти, які він отримав були сплачені на законних підставах, позивач просив суд про задоволення позову.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2023 року без виходу до нарадчої кімнати, задоволено заяву АТ «Державний ощадний банк України» та залучено його до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено заяву позивача ОСОБА_1 та залучено до участі у справі в якості співвідповідача АТ «Державний ощадний банк України».

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що 30 січня 2018 року між позивачем та АТ «Державний ощадний банк України» у простій письмовій формі укладено договір на вклад «Мій пенсійний депозит», строк якого неодноразово продовжувався. Надалі, 03 травня 2022 року між сторонами укладено додатковий договір № 2, яким змінено строк повернення депозиту та визначено дату 03 травня 2022 року.

За такого, суд дійшов висновку що сторони у визначеному законом порядку досягли домовленості щодо зміни строку повернення депозиту, визначивши дату 03 травня 2022 року (строк депозиту відповідно до умов Договору - 02 серпня 2022 року). Відтак, у даному випадку розмір процентів має бути визначено відповідно до пункту 1.3. Договору, а саме виходячи із строку депозиту до 6 місяців (0% річних).

Виплата процентів у визначеному розмірі погоджена сторонами цього договору у встановленому законодавством порядку та відповідає приписам частини першої статті 1061 ЦК України. Підстави вважати умови договору депозиту, укладеного між сторонами, у вказаній частині нікчемними на думку суду відсутні.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на його незаконність просив про його скасування та ухвалення нового рішення, яким задовольнити його позовну заяву повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки строк депозиту складає 4 роки та 3 місяці (з 30 січня 2018 року по 03 травня 2022 року), тобто більш ніж 12 місяців то відповідно до п.1.3. Договору проценти за весь строк повинні нараховуватися за процентною ставкою, яка складає 14,50 %, а не 0%. Банк не мав права нараховувати проценти за лютий, березень, квітень 2022 року за процентною ставкою 0% та утримувати з суми депозиту 200 000 грн. раніше сплачені за ці місяці відсотки у сумі 2 826,54 грн., що суперечить ст. ст. 1058, 1061 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача - АТ «Державний ощадний банк України» просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб які брали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За положеннями статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу) (частина друга статті 1058 ЦК України).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу (частина третя статті 1058 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Частина перша статті 1061 ЦК України передбачає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

За положеннями статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платежів і інструментів; вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщенні клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 30 січня 2018 року укладено договір № 54460314 на вклад «Мій пенсійний депозит», відповідно до пункту 1.1. якого вкладник вносить, а Банк приймає на вкладений (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 на умовах цього договору кошти в сумі 75 000 грн строком на 6 місяців. Днем повернення депозиту є 30 липня 2018 року, а у випадку автоматичного продовження Строку Депозиту відповідно до умов цього Договору, днем повернення Депозиту є останній день подовженого Строку Депозиту. Строк Депозиту, за взаємною згодою Сторін може бути змінений на інший строк, ніж зазначений у п. 1.1 цього Договору, шляхом укладання Сторонами додаткового договору до цього Договору (а.с. 34-35).

З огляду на те, що позивач не звертався до відповідача для повернення депозиту, тому відповідно до пункту 1.1. зазначеного Договору, строк його дії декілька разів автоматично продовжувався, та остаточно строк депозиту продовжено до 02 серпня 2022 року.

Пунктом 1.3 цього договору встановлено, що при зміні дати повернення Депозиту, вказані в п.1.1 Договору, за взаємною згодою Сторін відповідно до умов цього Договору, нарахування процентів за користування Депозитом здійснюється з урахуванням Строку Депозиту наступним чином: при строках Депозиту до 6 місяців - проценти за весь Строк Депозиту нараховуються за процентною ставкою, що діє в банку по вкладам на вимогу (поточних рахунках) на день витребування Депозиту; при строках Депозиту від 6 до 12 місяців - проценти за весь Строк Депозиту нараховуються за процентною ставкою, що становить 50% від розміру процентної ставки, визначеної в п. 1.2 Договору; при строках Депозиту понад 12 місяців - проценти за весь Строк Депозиту нараховуються за процентною ставкою, визначеною в п. 1.2 Договору (14,50 % річних).

Протоколом № 1011-39 від 01 листопада 2010 року засідання комітету з питань управління активами та пасивами ВАТ «Ощадбанк» встановлено процентну ставку по поточних рахунках фізичних осіб в національній валюті на рівні 0% річних (крім вкладу «Пенсійний» та карткових рахунків) (а.с.44-45).

Відповідно до пункту 1.4 Договору сплата процентів за користування Депозитом здійснюється щомісячно. У разі зміни строку депозиту за згодою сторін на умовах цього Договору, нараховані відповідно до пункту 1.3 проценти виплачуються вкладнику разом з поверненням депозиту. При перевищенні суми процентів, отриманих вкладником над сумою процентів, що підлягають сплаті на дату повернення депозиту, надлишково виплачені проценти утримуються з суми Депозиту, що підлягає поверненню Вкладнику.

У період з 30 січня 2018 року до 02 серпня 2022 року позивач відповідно до пункту 2.2 Договору здійснював додаткові внески на свій депозитний рахунок (45 000 грн - 26 квітня 2019 року, 50 000 грн - 07 серпня 2020 року, 30 000 грн - 06 жовтня 2020 року). Станом на 02 серпня 2022 року загальна сума вкладу позивача становила 200 000 грн. Строк депозиту - 02 серпня 2022 року (а.с.36).

23 березня 2022 року ОСОБА_1 подав до АТ «Державний ощадний банк України» заяву про зміну строку розміщення депозиту у зв`язку із хворобою та просив суму вкладу та проценти, перераховані згідно умов договору, видати йому готівкою або перерахувати на відповідний рахунок (а.с.37-38).

У зв`язку з чим між ОСОБА_1 та АТ «Державний ощадний банк України» укладено додатковий договір № 2 до договору № 54460314 від 30 січня 2018 року на вклад «Мій депозит пенсійний», яким сторони внесли зміни по пункту 1.1 Договору, визначивши дату повернення депозиту - 03 травня 2022 року (а.с.43).

Сума вкладу позивачу повернута у розмірі 197 173,46 грн, тоді як розмір цієї суми становив 200 000 грн. З виписки по рахунку від 28 лютого 2023 року слідує, що 03 травня 2022 року відповідач утримав із загальної суми коштів 2826,54 грн, раніше сплачених відсотків (за лютий 2023 року - 889,25 грн, за березень 2023 року - 984,53 грн, за квітень 2022 року - 952,78 грн).

04 травня 2022 року між сторонами укладено договір банківського вкладу фізичної особи (індивідуальна частина) (47-50).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Як на підставу задоволення своїх вимог позивач посилається на відсутність з його боку підпису Договору № 2 від 03 травня 2022 року, а відтак дії Банку стосовно утримання з його банківського вкладу коштів у сумі 2 826, 56 грн, які виплачені за три місяці в якості процентів є протиправними.

Так, судом встановлено, що 30 січня 2018 року між позивачем та АТ «Державний ощадний банк України» у простій письмовій формі укладено договір на вклад «Мій пенсійний депозит», строк якого неодноразово продовжувався.

Надалі, 03 травня 2022 року між сторонами укладено додатковий договір № 2, яким змінено строк повернення депозиту та визначено дату повернення 03 травня 2022 року.

Отже, наведене свідчить про те, що сторони у визначеному законом порядку досягли домовленості щодо зміни строку повернення депозиту, визначивши дату 03 травня 2022 року (строк депозиту відповідно до умов Договору - 02 серпня 2022 року).

За такого, розмір процентів визначається відповідно до пункту 1.3. Договору, а саме виходячи зі строку депозиту до 6 місяців (0 % річних).

Таким чином, виплата процентів у визначеному розмірі погоджена сторонами цього договору у встановленому законодавством порядку та відповідає приписам частини першої статті 1061 ЦК України.

За таких обставин, дії АТ «Ощадний банк України» щодо утримання раніше виплачених процентів у сумі 2 826,56 грн. на користь позивача відповідають діючому законодавству та умовам укладеного між сторонами договору.

Крім того, доказів на підтвердження доводів щодо не підписання та не укладення додаткового договору №2 від 03 травня 2022 року позивачем не надано, що є його процесуальним обов`язком.

Також вірним є висновок суду про відсутність підстав для визнання умов договору в частині сплати процентів нікчемним з урахуванням вимог статей 202, 203, 215 ЦК України.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, суд дійшов вірного висновку про необґрунтованість позову та відсутність підстав для його задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк депозиту складає 4 роки та 3 місяці (з 30 січня 2018 року по 03 травня 2022 року), тобто більш ніж 12 місяців то відповідно до п.1.3. Договору проценти за весь строк повинні нараховуватися за процентною ставкою, яка складає 14,50 %, а не 0% не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

За положеннями статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язкові відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладання. Сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» різні за своїм змістом.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і термін «виконання зобов`язання» визначені статтею 530 ЦК України, згідно якої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Відповідно до пункту 3.9. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій, затвердженої поставною Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року №516 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) Банк зобов`язаний за договором банківського строкового вкладу видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом зі спливом строку, визначеного в договорі банківського вкладу.

Згідно п. 1.1. депозитного договору сторонами визначений строк депозиту у 6 місяців, який може бути автоматично продовжений на такий самий строк відповідно до умов даного договору та/або за взаємною згодою сторін може бути зменшений на інший строк, ніж зазначений у п.1.1 Договору, шляхом укладення додаткового договору.

За такого, позивачем не вірно трактуються поняття «строку депозиту (вкладу) (розділ 1 Договору), який становить 6 місяців зі «строком дії Договору» (розділ 4 Договору, який становить 4 роки та 3 місяці).

ОСОБА_1 , як встановлено судом у день закінчення строку вкладу депозиту - 30 липня 2018 року не заявляв Банку про свій намір повернути вклад, у зв`язку з чим строк дії договору неодноразово продовжувався (п.2.6. Договору), при цьому строк розміщення депозиту (вкладу) залишався незмінним та продовжувався на 6 місяців до моменту укладення додаткового договору №2 від 03 травня 2022 року та повернення вкладу 03 травня 2022 року.

Посилання на те, що Банк не мав права нараховувати проценти за лютий, березень, квітень 2022 року за процентною ставкою 0% також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки строк розміщення депозиту було змінено (зменшено) за вимогою самого позивача, а відтак становив менше 6 місяців за який не можуть бути нараховані проценти відповідного до умов договору.

Інші доводи зводяться до підстав позову та які були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав відповідну правову оцінку з урахуванням всіх фактичних обставин справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, і з якою погоджується колегія суддів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухваленням з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

Н.О. Тищук

Повний текст постанови складено 26 червня 2023 року.