Постанова

Іменем України

14 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 334/7442/19

провадження № 61-11674св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач), суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Запорізька районна державна нотаріальна контора, Друга Запорізька державна нотаріальна контора, державний реєстратор виконавчого комітету Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області Музичко Сергій Валентинович, департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана адвокатом Сімонець Євгенією Олександрівною, на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2022 року в складі судді: Турбіної Т. Ф., та на постанову Запорізького апеляційного суду від 20 червня 2023 року в складі колегії суддів: Полякова О. З., Кухаря С. В., Крилової О. В.,

Історія справи

Короткий зміст позову

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Запорізька районна державна нотаріальна контора, Друга Запорізька державна нотаріальна контора, державний реєстратор Виконавчого комітету Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області Музичко С.В., Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про захист права власності.

Позов мотивовано тим, що позивач є власником житлового будинку літ. И-2 з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами. Вказаний будинок з надвірними будівлями та спорудами був побудований ним у 1992 році на садибі АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів за № 227/25 від 08 жовтня 1992 року, актом прийомки індивідуального дому від 18 лютого 1993 року.

Після будівництва домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому складалося з:

будинку літ. А, що належав на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 (1/2 частина) та ОСОБА_8 (1/2 частина);

будинку літ И-2 з приналежними до нього будівлями та спорудами, що належать позивачу на праві власності на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів за № 227/25 від 08 жовтня 1992 року.

У зв`язку з неможливістю забезпечити кожний дім окремим виїздом на вулицю, поділ домоволодіння між співвласниками в натурі проведений не був, реєстрація належного позивачу на праві власності будинку літ. И-2 з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами, відбулась в складі домоволодіння АДРЕСА_1 . На підставі розпорядження Ленінської районної Ради від 24 вересня 1999 року за № 3185 про змінення ідеальних часток домоволодіння позивачу було видано свідоцтво на право власності від 13 жовтня 1999 року та реєстраційний напис на правовстановлюючому документі від 13 жовтня 1999 року.

На підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ніколаєвською Л.Б., позивач придбав у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 їх частини домоволодіння та став одноособовим власником домоволодіння.

На підставі договору купівлі-продажу від 06 жовтня 2004 року позивач продав, а ОСОБА_9 купив 7/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці 1255 кв. м, де у власність ОСОБА_9 переходить жилий будинок літ. А, водогін № 4. Згідно даного договору купівлі-продажу від 06 жовтня 2004 року на земельній ділянці розташовувалися: жилий будинок И-2, жилою площею 38 кв. м, жилий будинок А, гараж, Д, льох з шийкою, вбиральня К, літня кухня М, сарай Н; альтанка О, душ П, намет Р, водогін № 2, 4, паркани № 3,5,9, замощення № І, II, підпірна стіна № 6, ворота № 8.

Після укладення вказаного договору ОСОБА_9 став власником будинку літ. А та водогону № 4, що складало 7/100 частин домоволодіння, а у власності позивача залишився побудований ним жилий будинок літ. И-2, жилою площею 38 кв. м, гараж Д, льох з шийкою (пг1, пг2), вбиральня К, літня кухня М, сарай Н; альтанка О, душ П, намет Р, водогін № 4, паркани № 3,5,9, замощення № І, II, підпірна стіна № 6, ворота № 8, що складає 93/100 частин вищезазначеного домоволодіння. Після ОСОБА_9 право власності на будинок літ. А та водогін № 4, що складало 7/100 частин домоволодіння, перейшло до ОСОБА_10 .

За життя ОСОБА_10 було здійснено реконструкцію будинку літ. А.

У 2009 році ОСОБА_10 помер.

Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, власниками 7/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в рівних частинах стали його діти: донька ОСОБА_11 на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину № 3-1069 від 19 жовтня 2010 року (7/200 частин) та син ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 3-1169 від 02 листопада 2010 року (7/200 частин). В реконструйованому будинку після смерті батька ще деякий час проживала донька ОСОБА_11 , яка згодом переїхала та через деякий час померла. Користуватися будинком літ. А почала ОСОБА_3 . Нею була проведена перебудова будинку літ. А, а також побудовані, обслуговуючі будинок літ. А, споруди - альтанка, вбиральня, котельня, вольєр, навіс, барбекю та інше.

Позивач не вчиняв жодних дій та не укладав жодних правочинів, направлених на перехід права власності на побудований та належний йому на праві власності житловий будинок літ. И-2 з приналежними до нього будівлями та спорудами, що складає 93/100 частин домоволодіння. В Реєстрі прав власності на нерухоме майно наявний запис про реєстрацію за ОСОБА_1 прав власності на нерухоме майно домоволодіння, що складає 93/100.

Позивачу стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з частками у праві власності на цей будинок в розмірі 7/400 та 1/2.

Реєстрація права власності на частку в розмірі 7/400 була проведена 02 серпня 2013 року під номером запису про право власності 2188590 згідно рішення про державну реєстрацію індексний номер 5167909, що було прийнято реєстратором Шаповаловим О. Є. Запорізького міського управління юстиції, 21 серпня 2013 року.

Реєстрація права власності на частку в розмірі 1/2 була проведена 19 липня 2013 року під номером запису про право власності 1732329 згідно рішення про державну реєстрацію індексний номер 4143708, що було прийнято реєстратором Кравцовою Л. М., Запорізька державна нотаріальна контора, 19 липня 2013 року.

Згідно даних, що містяться в технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок загальною площею 73,7 кв. м, житловою площею 38 кв. м, право власності на який з частками 7/400 та 1/2 зареєстровано за Відповідачем 1, є побудований позивачем та належний на праві приватної власності будинок літ. И-2.

Право власності ОСОБА_2 є похідним від права власності ОСОБА_9 , що апріорі унеможливлює виникнення права власності на належний позивачу будинок літ. И-2, який у власність нікому та ніколи не передавався.

Право відповідача на володіння, користування та розпорядження будинком И-2 відсутнє, а тому і відсутнє право спільної власності. Визначення часток домоволодіння кожного власника конкретно визначеного будинку у цьому домоволодінні не є правовою підставою для визначення цих будинків спільним майном.

Таким чином, реєстрація за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок загальною площею 73,7 кв. м, житловою площею 38 кв. м, що розташований за адресою АДРЕСА_1 відбулася незаконно.

Крім того, з інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно позивачу стало відомо, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , а саме, на житловий будинок, літ. А-2, загальною площею 194,9 кв. м, жилою площею 53,5 кв. м.

Вказаний будинок був зареєстрований як окремий об`єкт нерухомого майна з номером 3101 на підставі акту б/н від 20 вересня 2016 року та технічного паспорту від 20 вересня 2016 року, виданих ТОВ «Регіональне бюро технічної інвентаризації». Ця реєстрація була проведена 03 жовтня 2016 року згідно рішення про державну реєстрацію індексний номер 31691835, що було прийнято реєстратором Музичко С. В. Виконавчого комітету Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області 04 жовтня 2016 року. Проводячи таку реєстрацію, реєстратор Музичко С. В. відкрив новий розділ Реєстру, присвоїв об`єкту реєстрації унікальний реєстраційний номер та зареєстрував перебудований відповідачем будинок літ. А, що входить до складу домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , як окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна - будинок А-2 з присвоєнням цьому об`єкту іншої адреси - АДРЕСА_1 .

Будинок літ. А-2 розташовується на земельній ділянці домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Цей будинок утворився в результаті реконструкції будинку літ. А, що складав 7/100 частин домоволодіння. Реєстрація за ОСОБА_3 права власності на створений в результаті реконструкції будинок літ. А-2, як на окремий об`єкт нерухомого майна, відбулася без відома позивача, за відсутності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, без оформлення прав власності на земельну ділянку за цією адресою та без здійснення у встановленому законом порядку поділу домоволодіння суб`єктами права власності на два окремих об`єкта нерухомого майна. Жодних договорів про поділ домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , або виділ з складу цього домоволодіння будинку літ. А-2, позивач не укладав.

Крім того, вказував, що присвоєння поштових адрес в період реєстрації прав власності на будинок А-2 за ОСОБА_3 здійснювалося районними адміністраціями відповідно до рішення Запорізької міської ради від 28 листопада 2012 року за № 61 «Про присвоєння та зміни поштових адрес об`єктам нерухомого майна та об`єктам незавершеного будівництва в м. Запоріжжя». Згідно листа Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 24 вересня 2019 року, районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району не присвоювалася поштова адреса будинку АДРЕСА_1 .

Отже, державна реєстрація права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок літ. А-2, загальною площею 194,9 кв. м, жилою площею 53,5 кв. м, що утворився в результаті реконструкції будинку літ. А, який розташовувався за адресою АДРЕСА_2 , відбулася за відсутності жодної правової підстави, всупереч встановленому законом порядку та є незаконною.

ОСОБА_1 просив:

визнати за ним право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , а саме, житловий будинок И-2, загальною площею 73,7 кв. м, житловою площею 38 кв. м, з приналежними до нього будівлями та спорудами (гараж Д, погріб з шийкою (пг1, пг2), вбиральня К, літня кухня М, сарай Н, альтанка О, душ П, намет Р, водогін № 2, паркани № 5, 7, замощення, підпірна стіна № 6, ворота № 8);

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 5167909 від 21 серпня 2013 року та запис про проведену державну реєстрацію права власності номер 2188590 від 02 серпня 2013 року реєстратора Шаповалова О. Є. Запорізького міського управління юстиції Запорізької області;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 4143708 від 19 липня 2013 року та запис про проведену державну реєстрацію права власності номер 1732329 від 19 липня 2013 року реєстратора Кравцової Л. М. Запорізької районної державної нотаріальної контори Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31691835 від 04 жовтня 2016 року та запис про проведену державну реєстрацію права власності номер 16712110 від 03 жовтня 2016 року реєстратора Музичко С. В. Виконавчого комітету Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області. Судові витрати по справі просить покласти на відповідачів.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 5167909 від 21 серпня 2013 року реєстратора Шаповалова О. Є. реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , на 7/100 часток об`єкту нерухомого майна - житлового будинку загальною площею 73,7 кв. м, житловою площею 38 кв. м, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 4143708 від 19 липня 2013 року реєстратора Кравцової Л. М. Запорізької районної державної нотаріальної контори Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області, про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку об`єкту нерухомого майна - житлового будинку загальною площею 73,7 кв. м, житловою площею 38 кв. м, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31691835 від 04 жовтня 2016 року реєстратора Музичко С. В. Виконавчого комітету Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_2 .

У задоволенні позову в частині визнання права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: житловий будинок И-2, загальною площею 73,7 кв. м, житловою площею 38 кв. м, з приналежними до нього будівлями та спорудами (гараж Д, погріб з шийкою (пг1, пг2), вбиральня К, літня кухня М, сарай Н, альтанка О, душ П, намет Р, водогін № 2, паркани № 5, 7, замощення, підпірна стіна № 6, ворота № 8), і в частині скасування записів про проведену державну реєстрацію права власності, відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:

згідно даних, що містяться в технічній документації на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок загальною площею 73,7 кв. м, житловою площею 38 кв. м., право власності на який з частками 7/400 та 1/2 зареєстровано за ОСОБА_2 , є побудований позивачем у 1993 році та належний йому на праві приватної власності будинок літ. И-2. Позивач не вчиняв жодних дій та не укладав жодних правочинів, направлених на виникнення у будь-кого права власності на житловий будинок літ. И-2. За договором купівлі-продажу від 06 жовтня 2004 року позивач продав 7/100 частин домоволодіння, де у власність передавався лише житловий будинок А та водогін № 4. Право власності ОСОБА_2 є похідним від прав власності ОСОБА_9 , що унеможливлює виникнення права власності на належний позивачу будинок літ. И-2. Визначення ідеальних часток домоволодіння кожного власника конкретно визначеного будинку у цьому домоволодінні не є правовою підставою для визначення цих будинків спільним майном. Крім того, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л. М. 19 липня 2013 року за реєстровим №1011, ОСОБА_2 набула право власності на 1/2 частку спадкового майна, яке складалося з 7/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , тобто на 7/400 частин цього домоволодіння, а рішенням про державну реєстрацію №4143708 від 19 липня 2013 року зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку об`єкту нерухомого майна - житлового будинку загальною площею 73,7 кв. м., житловою площею 38 кв. м., в АДРЕСА_1 , тобто, рішення про державну реєстрацію №4143708 від 19 липня 2013 року не відповідає документу, на підставі якого її проведено. Таким чином, реєстрація за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок загальною площею 73,7 кв. м, житловою площею 38 кв. м., що розташований за адресою АДРЕСА_3 відбулася незаконно і порушує право позивача;

обраний позивачем спосіб захисту скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності на об?єкт нерухомого майна не відповідає вимогам закону та не є ефективним, тобто таким, що забезпечує відновлення прав позивача у випадку доведеності їх порушення внаслідок дій відповідачів щодо реєстрації права власності на спірний об?єкт нерухомого майна, у зв`язку з чим вимоги позову в частині скасування записів про проведену державну реєстрацію права власності задоволенню не підлягають;

з метою захисту порушених прав в результаті реєстрації права власності співвласника ОСОБА_2 і реєстрації права власності ОСОБА_3 без дотримання вимог закону ОСОБА_1 просить також скасувати відповідні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31691835 від 04 жовтня 2016 року реєстратора Музичко С. В. виконавчого комітету Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, згідно якого було проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_15 (після зміни прізвища ОСОБА_15 );

державна реєстрація здійснена на підставі рішення реєстратора Музичко С. В. виконавчого комітету Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 жовтня 2016 року, з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За матеріалами реєстраційної справи №101 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_15 03 жовтня 2016 звернулась до Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області із заявою про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 . Вказаний будинок був зареєстрований як окремий об`єкт нерухомого майна з номером 3101 на підставі: технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Регіональне бюро технічної інвентаризації» станом на 20.09.2016, на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 . Згідно технічної паспорту, житловий будинок літ.А-2 площею 194,9 кв. м розташований на земельній ділянці площею 510 кв. м; Акту від 20 вересня 2016 року за результатами обстеження житлового будинку, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майна ТОВ «Регіональне бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_17 , яким останній встановив, що Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Запоріжжя від 08 жовтня 1992 року за №227/25 житловий будинок літ.А-2 розташовано за поштовою адресою АДРЕСА_1 ; довідки інженера з інвентаризації нерухомого майна ТОВ «Регіональне бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_17 , згідно якої за даними обстеження земельної ділянки АДРЕСА_1 на 20 вересня 2016 року загальна площа земельної ділянки складає 510 кв. м. Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради від 08 жовтня 1992 року за №227/25 за житловим будинком АДРЕСА_1 закріплена площа 510 кв. м;

суд вважав доведеним, що проводячи таку реєстрацію, реєстратор Музичко С. В. відкрив новий розділ Реєстру, присвоїв об`єкту реєстрації унікальний реєстраційний номер та зареєстрував перебудований ОСОБА_3 будинок літ. А, що входить до складу домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , як окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна - будинок А-2 з присвоєнням цьому об`єкту іншої адреси - АДРЕСА_2 ;

дослідженими судом документами технічної інвентаризації підтверджується, що будинок літ. А-2, який за даними, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, має адресу АДРЕСА_2 , розташовується на земельній ділянці домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Він утворився в результаті реконструкції будинку літ. А, що складав 7/100 частин домоволодіння. Реєстрація за права власності на створений в результаті реконструкції будинок літ. А-2, як на окремий об`єкт нерухомого майна, відбулася поза відома інших співвласників домоволодіння, за відсутності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, без оформлення прав власності на земельну ділянку за цією адресою та без здійснення у встановленому законом порядку поділу домоволодіння суб`єктами права власності на окремі об`єкти нерухомого майна;

договорів про поділ домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , або виділ зі складу цього домоволодіння будинку літ. А-2 не укладалось. Рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради від 08 жовтня 1992 року за №227/25 про закріплення за житловим будинком АДРЕСА_1 земельної ділянки площею 510 кв. м, суду надано не було, як і будь-яких інших доказів виділення у 1992 році земельної ділянки площею 510 кв. м за житловим будинком АДРЕСА_1 ;

згідно матеріалів справи, рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради від 08 жовтня 1992 року за №227/25 було прийнято за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про оформлення за ним права власності на жилий будинок літ.И-2 розміром 7,56м х 7,02м, з надвірними будівлями і спорудами, по АДРЕСА_1 , і висновку архітектури міста №739 від 07 вересня 1992 року. Це рішення стосується виключно питання оформлення права власності на жилий будинок літ.И-2 розміром 7,56м х 7,02м, з надвірними будівлями і спорудами, по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 . Ним встановлено розмір земельної ділянки для будинку АДРЕСА_1 - 1000,00 кв.м. Надлишки земельної ділянки площею 255 кв.м. залишено в користуванні власника. Жодних відомостей щодо закріплення за житловим будинком АДРЕСА_1 земельної ділянки площею 510 кв. м надане суду рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради від 08 жовтня 1992 року за №227/25 не містить;

у період реєстрації права власності на будинок А-2 за ОСОБА_3 присвоєння адрес здійснювалося районними адміністраціями відповідно до рішення Запорізької міської ради від 28 листопада 2012 року за № 61 «Про присвоєння та зміни поштових адрес об`єктам нерухомого майна та об`єктам незавершеного будівництва в м. Запоріжжя». Згідно листа районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 24 вересня 2019 року за № ІЗ -0036-П, Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району не присвоювалася поштова адреса будинку АДРЕСА_1 ;

оскільки позивачем доведено, що будинок літ.А-2, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 , був реконструйований із жилого будинку літ.А, що входить до домоволодіння по АДРЕСА_1 , суд вважав доведеним, що державна реєстрація відбулася за відсутності правової підстави, всупереч встановленому законом порядку та є незаконною;

таким чином, оскільки судом встановлено недотримання реєстраторами вимог, передбачених статтями 11, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, при реєстрації права власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що вимоги позову про скасування відповідних рішень про державну реєстрацію є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Інша частина позовних вимог задоволенню не підлягає.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника - адвоката Сімонець Є. О., залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2022 року залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що

позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. гідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

з урахуванням наданих доказів та встановлених обставин справі, колегія суддів погодилася із висновком суду першої інстанції, що проводячи реєстрацію, реєстратор Музичко С. В. відкрив новий розділ Реєстру, присвоїв об`єкту реєстрації унікальний реєстраційний номер та зареєстрував перебудований Відповідачем 2 будинок літ. А, що входить до складу домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , як окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна - будинок А-2 з присвоєнням цьому об`єкту іншої адреси - АДРЕСА_2 . Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів;

реєстрація за права власності на створений в результаті реконструкції будинок літ. А-2, як на окремий об`єкт нерухомого майна, відбулася поза відома інших співвласників домоволодіння, за відсутності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, без оформлення прав власності на земельну ділянку за цією адресою та без здійснення у встановленому законом порядку поділу домоволодіння суб`єктами права власності на окремі об`єкти нерухомого майна. Договорів про поділ домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , або виділ зі складу цього домоволодіння будинку літ. А-2 не укладалось;

у матеріалах справи відсутні належні докази набуття права власності скаржниці на будинок літ. А-2 за адресою АДРЕСА_4 , АДРЕСА_1 та на земельну ділянку на якій розташований цей будинок. Матеріали справи не містять документів на підтвердження відведення, передання у власність або користування ОСОБА_3 земельної ділянки за цією адресою, а також належних доказів про присвоєння у встановленому законом порядку адреси місця розташування будинку. Оскільки під час розгляду справи встановлено недотримання реєстраторами вимог, передбачених в статтях 11, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, при реєстрації права власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , суд першої дійшов правильного висновку, що вимоги позову про скасування відповідних рішень про державну реєстрацію є обґрунтованими і підлягають задоволенню;

доводи про те, що ОСОБА_3 не є належним відповідачем у справі, оскільки жодним чином не порушувала прав власності позивача, колегія суддів відхилила, оскільки належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Аргументи учасників справи

У серпні 2023 року ОСОБА_3 через представника подала касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2022 року та на постанову Запорізького апеляційного суду від 20 червня 2023 року. в якій просила:

оскаржені судові рішення скасувати в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 і прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31691735 від 04 жовтня 2016 року реєстратора Музичко С. В. виконавчого комітету Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Касаційна скарга мотивована тим, що:

звертаючись до суду з відповідними вимогами позивачем не доведено, що внаслідок прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 , порушено його право на володіння належною йому часткою у будинку. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача. у них правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19). ОСОБА_3 вважає, що скасовуючи реєстрацію права власності на належний їй житловий будинок літ. А-2. в порядку захисту права власності на належний ОСОБА_1 житловий будинок літ.И-2. судами не було з`ясовано чим саме були порушені права позивача та чи порушувалось діями ОСОБА_3 зазначене право взагалі.

ОСОБА_3 , вважає необґрунтованою тезу суду апеляційної інстанції, що будинок літ. А-2 входить до частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Так, в матеріалах справи відсутні докази того, що житловий будинок літ. А-2, за адресою: АДРЕСА_5 знаходиться на земельній ділянці домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували право власності або користування ОСОБА_1 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 . Так, із Інформаційної довідки №183077819 від 01.10.2010 року, долученої до позовної заяви, в якій запитувалась інформація стосовно адреси: АДРЕСА_2 , також не вбачається наявності права власності або права користування земельною ділянкою.

судами не було враховано, що відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що дійсно належний їй житловий будинок входить до частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 ;

належним відповідачем по справі в частині вимог про скасування державної реєстрації права власності щодо житлового будинку літ. А-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 - є Державний реєстратор Виконавчого комітету Орлянської сільської ради Музичко С. В., який не був залучений як відповідач;

У вересні 2023 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив оскаржені судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Відзив на касаційну скаргу мотивовано тим, що:

позивач по справі, є власником житлового будинку И-2 з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що складає 93/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (зараз це АДРЕСА_4 ;

вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду 1-ї та 2-ї інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, касаційна скарга не містить. Доводи касаційної скарги зводяться скаржником до переоцінки доказів;

аналізуючи питання обсягу дослідження доводівскаржниці та їх відображення в оскаржуваних судових рішеннях, питання обґрунтованості висновків судів, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому так і у процесуальному сенсах.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2023 року: клопотання ОСОБА_3 задоволено та звільнено ОСОБА_3 від сплати судового збору за подання касаційної скарги; відкрито касаційне провадження у справі.

16 листопада 2023 року справа передана судді-доповідачу Крату В. І.

Ухвалою Верховного Суду від 08 грудня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 22 серпня 2023 року вказано, що:

суди при вирішенні справи не застосували висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 522/1029/18, від 03 листопада 2021 року в справі № 715/2316/18, від 19 січня 2021 року в справі №, від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року в справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року в справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року в справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року в справі № 757/39920/15-ц, від 27 березня 2019 року в справі № 520/17304/15-ц, від 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17;

наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що судові рішення оскаржуються в частині задоволеної позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31691735 від 04 жовтня 2016 року реєстратора Музичко С. В. виконавчого комітету Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються.

Фактичні обставини

Суди встановили, що виконавчий комітет Ленінської районної ради народних депутатів розглянувши заяву ОСОБА_1 про оформлення права власності на житловий будинок літ. И-2 розміром 7,56м х 7,02м, з надвірними будівлями і спорудами, по АДРЕСА_1 , враховуючи висновок архітектури міста № 739 від 07 вересня 1992 року, прийняв рішення № 227/25 від 08 жовтня 1992 року про оформлення права власності на жилий будинок літ. И-2 розміром 7,56 м х 7,02 м, з надвірними будівлями і спорудами, по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 . Встановлено розмір земельної ділянки для будинку АДРЕСА_6 земельної ділянки площею 255 кв. м. залишено в користуванні власника. Актом від 18 лютого 1993 року індивідуальний будинок ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 прийнятий до експлуатації.

Розпорядженням виконавчого комітету Ленінської районної ради від 24 вересня 1999 року № 3185 на підставі висновку бюро технічної інвентаризації змінено ідеальні частки на домоволодіння АДРЕСА_1 (яке складалось з житлового будинку И-2, службової прибудови «и», ганку до «и», піддашку до «И», гаража Д, погреба пг2, вбиральні К): за ОСОБА_1 - 23/25 частини домоволодіння; за ОСОБА_7 - 1/25 частина домоволодіння; за ОСОБА_8 - 1/25 частина домоволодіння.

На підставі вказаного розпорядження видано відповідні свідоцтва на право власності, зокрема, ОСОБА_1 видано свідоцтво № НОМЕР_1 від 13 жовтня 1999 року на право власності на 23/25 частини домоволодіння (в цілому складається з 2 будинків). Згідно реєстраційного напису, право власності зареєстровано ОП ЗМБТІ за реєстровим номером 611 від 13 жовтня 1999 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 01 грудня 1999 року ОСОБА_8 і ОСОБА_7 продали по 1/25 частині кожна, а ОСОБА_1 купив 2/25 частини домоволодіння АДРЕСА_1 . На вказаній земельній ділянці розташовано житловий будинок И-2, житловий будинок А, гараж Д, погріб пг-1, пг-2, вбиральня К, літня кухня М, сарай Н, альтанка О, душ П, навіс Р, водопровід №2, 4, паркан №3,5, замощення І.

Згідно договору купівлі-продажу частки домоволодіння від 06 жовтня 2004 року ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_9 купив 7/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Відповідно до змісту договору, у власність ОСОБА_9 за цим договором перейшов жилий будинок літ. А, водогін № 4.

ОСОБА_9 продав своє майно ОСОБА_10 . Право власності на 7/100 частин домоволодіння перейшло до ОСОБА_10 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2005 року, яке набрало законної сили 25 липня 2005 року. Склад об`єктів нерухомого майна у рішенні суду не зазначено. Право власності ОСОБА_10 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2005 року (з урахуванням ухвали суду від 13 вересня 2010 року про виправлення описки) зареєстровано ОП ЗМБТІ 08 серпня 2005 року.

За матеріалами інвентарної справи, згідно повідомлення ОП ЗМБТІ від 03 серпня 2009 року на адресу виконкому, на замовлення ОСОБА_10 про внесення змін в нерухомому майні, за даними обстеження земельної ділянки встановлено, що в домоволодінні по АДРЕСА_1 ОСОБА_10 самовільно реконструював житловий будинок А, збудував житлову прибудову А1, погріб пг3, фундамент під веранду а2.

Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОП ЗМБТІ від 29 вересня 2010 року, домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за співвласниками ОСОБА_10 - 7/100 частин на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2005 року № 2-3277/2005, і ОСОБА_1 - 93/100 частини на підставі свідоцтва про прав власності від 13 жовтня 1999 року, договору купівлі-продажу від 01 грудня 1999 року. Згідно опису, об`єкт складався в тому числі з житлового будинку літ. А, житлового будинку літ. И-2. Самочинно збудовано: фундамент під прибудову а2, службова прибудова А1, погріб пг3. Самочинно реконструйовано житловий будинок літ.А.

Після смерті ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 7/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 жовтня 2010 року, виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1069.

Також Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 листопада 2010 року на 7/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , зареєстроване в реєстрі за № 3-1169.

При цьому, у зазначених документах зазначено, що на земельній ділянці АДРЕСА_1 площею 1255 кв. м розташовано житловий будинок літ. И-2 та інші господарські будівлі і споруди, відомості щодо житлового будинку літ. А, який фактично належав спадкодавцю, відсутні.

Право власності ОСОБА_11 і ОСОБА_4 було зареєстровано в ОП ЗМБТІ, що підтверджується відповідними витягами про державну реєстрацію прав.

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 і ОСОБА_11 звернулися до ОП ЗМБТІ із замовленням щодо технічної інвентаризації будинку АДРЕСА_1 (літ.А1).

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, визначення часток в спільній сумісній власності та визнання права власності, судом встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_10 однією сім`єю без шлюбу. Скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 жовтня 2010 року на 7/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , яке було видане ОСОБА_4 , скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 , проведену ОП ЗМБТІ на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 жовтня 2010 року на 7/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Визначено, що в майні, розташованому за адресою АДРЕСА_1 , частки кожного зі співвласників ОСОБА_2 і ОСОБА_10 складає по 1/4. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 7/400 частин житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою АДРЕСА_1 .

Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 жовтня 2010 року на 7/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , яке було видане ОСОБА_11 , скасоване не було. ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно матеріалів реєстраційної справи № 01 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л. М. 19 липня 2013 року видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті доньки ОСОБА_11 на частку спадкового майна, яке складається з 7/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить спадкодавцю на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 19 жовтня 2010 року за реєстровим № 3-1069 (дублікат виданий 26 січня 2012 року за реєстровим № 154), зареєстрованого ТОВ ЗМБТІ 01 лютого 2012 року в книзі 5, № 611, реєстраційний номер: 7772398, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав, виданим ТОВ ЗМБТІ від 01 лютого 2012 року за № 33047708.

При цьому, нотаріусом зазначено, що на земельній ділянці площею 1255 кв. м розташовано: житловий будинок, цегла, житловою площею 38,0 кв. м, загальною площею 73,7 кв. м, позначений в плані літерою «И-2», літня кухня, позначена в плані літерою «М», альтанка, позначена в плані літерою «О», душ, позначений в плані літерою «П», навіс, позначений в плані літерою «Р», водопровід, позначений в плані цифрами «№ 2,4», паркан, позначений в плані цифрою «№ 5», стінки підпірні, позначені в плані цифрою «№ 6», паркан, позначений в плані цифрою «№ 7», ворота, позначені в плані цифрою «№ 8», паркан, позначений в плані цифрою «№ 9», яма зливна, позначена в плані цифрою «№ 12», стінки підпірні, позначені в плані цифрою «№ 13», паркани, позначені в плані цифрами «№14, 15, 16, 17», замощення, позначене в плані цифрами «І, ІІ».

Відомості щодо нерухомого майна, на яке видано це свідоцтво, та складу об`єктів, розташованих на відповідній земельній ділянці, відповідають даним, зазначеним у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданим ОСОБА_11 . Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 19 жовтня 2010 року за реєстровим № 3-1069, на підставі якого вона набула право власності на 7/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на частку цього майна не видано.

Між тим, згідно з технічною документацією, на момент набуття у власність частини домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_10 , а в подальшому його спадкоємцями і ОСОБА_2 , крім будинку літ. И-2, який належить позивачу ОСОБА_1 , на вказаній земельній ділянці був розташований також житловий будинок літ. А, придбаний ОСОБА_10 у 2004 році і реконструйований у 2009 році.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 липня 2013 року державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л. М., відповідач ОСОБА_2 набула право власності на 1/2 частку спадкового майна, яке складалося з 7/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 (житловий будинок літ. И-2 і інші зазначені будівлі і споруди), тобто на 7/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Згідно із вказаним свідоцтвом про право на спадщину за законом державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л. М. як державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 4143708 від 19 липня 2013 року, та зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на частку об`єкту нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 73,7 кв. м, житловою площею 38 кв. м, який згідно виданого нею свідоцтва про право на спадщину за законом і технічної документації є будинком літ. И-2.

02 серпня 2013 року ОСОБА_2 подала до реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22 червня 2011 року № 2-974, яким за нею визнано право власності на 7/400 частин житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , без зазначення об`єктів нерухомості, розташованих на ній.

Відповідно до наданого ОСОБА_2 рішення суду державним реєстратором реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Шаповаловим О. Є. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 5167909 від 21 серпня 2013 року, вид власності - спільна часткова, розмір частки - 7/400, об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 73,7 кв. м, житловою площею 38 кв. м, який згідно технічної документації та правовстановлюючих документів є житловим будинком літ. И-2 і не відчужувався ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_2 після смерті доньки ОСОБА_11 14 лютого 2012 року звернулась до ОП ЗМБТІ з питання проведення інвентаризації для оформлення спадщини.

Техніком ЗМБТІ складено Акт від 14 лютого 2012 року, у якому зазначено, що на момент виходу на ділянці проживають сторонні люди (не власники) в житловому будинку А, які не надали доступу до будинку.

Матеріали інвентарної справи на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 містять ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2014 року про зобов`язання ТОВ «ЗМБТІ» провести технічну інвентаризацію об`єкта нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 з виготовленням технічного паспорту, в якому зазначити станом на 01 грудня 2014 року користувача будинку літ.А ОСОБА_3 , та відповідний договір на виконання робіт (технічна інвентаризація) № 11423/02 від 16 грудня 2014 року, замовник ОСОБА_3 , яка мешкає за вказаною адресою. Додаток до договору містить відомості про земельну ділянку площею 600 кв. м, житловий будинок, розташований за вказаною адресою, площею 190 кв. м, з мансардою, чотири прибудови та інші.

У зведеному акті ТОВ «ЗМБТІ» крім співвласників зазначено ОСОБА_3 як користувача будинку літ. А. На плані земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 станом на 17 грудня 2014 року значаться окрім будинку И-2, будинку А, самовільно збудовані: житловий будинок літ. А (реконструйований), мансарда літ. Мс, житлова прибудова літ. А2-2, прибудова літ. А1, котельня літ. С. За даними обстеження земельної ділянки встановлено, що її площа складає 1141 кв. м.

Суди встановили, що рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31691835 від 04 жовтня 2016 року та реєстратора Музичка С. В. Виконавчого комітету Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області за ОСОБА_15 (після зміни прізвища - ОСОБА_15 ) було проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_2 .

Державна реєстрація здійснена на підставі рішення реєстратора Музичка С. В . Виконавчого комітету Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 жовтня 2016 року, з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За матеріалами реєстраційної справи № 101 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 встановлено таке.

03 жовтня 2016 року ОСОБА_15 звернулась до Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області із заявою про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 . При цьому, було надано технічний паспорт, виготовлений ТОВ «Регіональне бюро технічної інвентаризації» станом на 20 вересня 2016 року, на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 . Згідно технічної паспорту, житловий будинок літ. А-2 площею 194,9 кв. м розташований на земельній ділянці площею 510 кв. м.

Реєстратору було надано Акт від 20 вересня 2016 року за результатами обстеження житлового будинку, складений інженером з інвентаризації нерухомого майна ТОВ «Регіональне бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_17 , яким останній встановив, що Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Запоріжжя від 08 жовтня 1992 року за № 227/25 житловий будинок літ. А-2 розташовано за поштовою адресою АДРЕСА_1 .

Також для реєстрації права власності на житловий будинок було надано довідку інженера з інвентаризації нерухомого майна ТОВ «Регіональне бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_17 , згідно якої за даними обстеження земельної ділянки АДРЕСА_1 на 20 вересня 2016 року загальна площа земельної ділянки складає 510 кв. м. Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради від 08 жовтня 1992 року за № 227/25 за житловим будинком АДРЕСА_1 закріплена площа 510 кв. м.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 належав в цілому житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 13 жовтня 1999 року і договору купівлі-продажу від 01 грудня 1999 року.

На час укладення договору купівлі-продажу від 01 грудня 1999 року, за яким ОСОБА_8 і ОСОБА_7 продали по 1/25 частині кожна, а ОСОБА_1 купив 2/25 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , на вказаній земельній ділянці були розташовані житловий будинок И-2, житловий будинок А, гараж Д, погріб пг-1, пг-2, вбиральня К, літня кухня М, сарай Н, альтанка О, душ П, навіс Р, водопровід № 2, 4, паркан № 3,5, замощення І.

Після цього ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу частки домоволодіння від 06 жовтня 2004 року продав ОСОБА_9 7/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , за яким у власність ОСОБА_9 за перейшов жилий будинок літ. А, водогін № 4. Відтак, ОСОБА_1 з 06 жовтня 2004 року належить на праві власності 93/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

Після укладення договору купівлі-продажу від 06 жовтня 2004 року і до цього часу домоволодіння АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності.

Позиція Верховного Суду

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23).

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки, існує:

(а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники);

(б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі № 707/2516/18 (провадження № 61-5919сво22).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18 (провадження № 61-6415св19).

Виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року в справі № 521/8368/15-ц (провадження № 61-17779св18).

Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18).

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (див. принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Цей припис слід розуміти так, що рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. На підставі такого рішення суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем. Відтак, пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18).

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (див. пункти 84, 85 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20) вказано, що «6.21. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові».

Касаційний суд неодноразово звертав увагу, що в подібних випадках належним способом захисту особи, яка втратила володіння річчю, є віндикаційний позов (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року в справі № 686/7635/18 (провадження № 61-3799св19), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18 (провадження № 61-6415св19), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року в справі № 355/1177/17 (провадження № 61-40418св18), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року в справі № 703/1191/20 (провадження № 61-19324св21), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 759/6680/14-ц (провадження № 61-6374св20), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 липня 2022 року в справі № 201/1526/20 (провадження № 61-1723св22), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2022 року в справі № 953/1904/20 (провадження № 61-10944св21), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2023 року в справі № 442/3663/20 (провадження № 61-6501св21), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 березня 2023 року в справі № 354/859/20 (провадження № 61-12057св22), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 жовтня 2023 року в справі № 359/9857/20 (провадження № 61-6778св23), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 297/1990/21 (провадження № 61-10477св 23).

У справі, що переглядається:

ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_3 (відповідачка) в договірних відносинах не перебувають, на думку позивача він є співвласником спірного майна, проте право власності на це майно зареєстроване за відповідачкою;

позовної вимоги про витребування спірного майна позивач не заявляв;

суди не звернули увагу на те, що належним способом захисту права спільної власності ОСОБА_1 (позивач) є віндикаційний позов, про витребування спірного майна від ОСОБА_3 (відповідачки).

Тому судові рішення в оскарженій частині належить скасувати, та в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31691735 від 04 жовтня 2016 року реєстратора Музичко С. В. виконавчого комітету Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 слід відмовити.

Аргумент касаційної скарги про те, що належним відповідачем має бути державний реєстратор, а не ОСОБА_3 , касаційний суд відхиляє з таких підстав.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

У пункті 31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 911/1681/18 зазначено, що: «спір про скасування рішення, запису щодо скасування права власності на об`єкт нерухомого майна має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав ТОВ «Аверс-Сіті» на спірний об`єкт нерухомості. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру».

У пунктах 36-38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц вказано, що: «державний реєстратор є неналежним відповідачем у справі № 570/3439/16-ц стосовно внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію права власності на житловий будинок і земельну ділянку за третьою особою. Належним відповідачем у такій справі має бути третя особа, з якою позивач, на її думку, має право спільної сумісної власності на вказані об`єкти. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Отже, помилковими є висновки судів першої й апеляційної інстанцій, які задовольнили позов до державного реєстратора про відновлення шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію права власності третьої особи на житловий будинок і земельну ділянку».

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц; від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що судові рішення в оскарженій частині ухвалені без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, касаційний суд вважає, що: касаційну скаргу слід задовольнити; судові рішення в частині задоволеної позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31691735 від 04 жовтня 2016 року реєстратора Музичко С. В. виконавчого комітету Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у її задоволенні.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана адвокатом Сімонець Євгенією Олександрівною, задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 червня 2023 року в частині задоволеної позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31691735 від 04 жовтня 2016 року реєстратора виконавчого комітету Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 скасуватита ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31691735 від 04 жовтня 2016 року реєстратора Музичко С. В. виконавчого комітету Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 відмовити.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 червня 2023 року в скасованих частинах втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук