Справа №489/5652/23
Провадження №2/489/2266/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину

встановив.

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь половину додаткових витрат на дитину, загальна сума яких складає 74886 грн. 30 коп. Мотивує свої вимоги тим, що вона є донькою ОСОБА_2 . 04 квітня 2012 року Ленінським районним судом м. Миколаєва шлюб між її батьками розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , 2003 року народження у розмірі 500 грн. щомісячно. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.06.2020 з відповідача стягнуто додаткові витрати на дочку в сумі 10267,04 грн. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 02.09.2020 змінено рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва та стягнуто з відповідача додаткові витрати на утримання дитини в сумі 10952,36 грн. У неї завжди були проблеми зі спиною. 08 вересня 2019 року вона знаходилася на стаціонарному лікуванні зі спиною. 19 червня 2020 року їй проведено ультразвукову діагностику, відповідно їй поставлено діагноз дрібно-фолікулярні зміни яєчників. 22 червня 2020 року у неї почалися скарги на зір. У зв`язку з тим, що вона має низку хвороб, потребує постійних витрат для уникнення загрози загострення хвороби, а також проведення процедур, оздоровлення та санітарно-курортного лікування. Нею були придбано ряд медичних препаратів на загальну суму 15526,30 грн. Крім того, 30.07.2017 вона прийнята на навчання до Національного університету «Одеська юридична академія», на підставі чого було укладено договір № 6, вартість відшкодування витрат на підготовку студента складає: у 2021 році 16977,50 грн.; у 2022 році 19247,50 грн.; у 2023 році 23135,00 грн.

Ухвалою суду від 25.09.2023, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.02.2022, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з 10 січня 2022 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 651495, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи з дитинства. Інвалідність встановлена на строк до 01 квітня 2024 року та рекомендовано спостереження травматолога.

ОСОБА_1 проходила лабораторне дослідження 04 жовтня 2022 року, 21 жовтня 2022 року, 09 листопада 2022 року, 17 червня 2023 року, 19 червня 2023 року, що підтверджується Замовленням на лабораторне дослідження № 296 від 17.06.2023; Замовленням на лабораторне дослідження № 300 від 19.06.2023; Замовленням на лабораторне дослідження № 3 523 від 21.10.2022; Замовленням на лабораторне дослідження № 3503 від 04.10.2022 (а.с. 13, 15-17).

За проходження лабораторного дослідження сплачено грошові кошти у загальному розмірі 5268,00 грн., на підтвердження зазначеного суду надано: квитанцію № 84 від 17.06.2023; чек № 865 від 21.10.2022; чек № 855 від 04.10.2022 (а.с.12, 19).

Відповідно до видаткової накладної № 013981 від 09.11.2022, ОСОБА_3 сплачено за медичний препарат у розмірі 550,00 грн.

З долучених до матеріалів справи медичних довідок, вбачається, що ОСОБА_1 має проблеми зі здоров`ям у сфері гінекології (а.с. 20-25).

Згідно довідки міської лікарні № 3 головного міського травматолога від 17.01.2023, та консультаційного висновку спеціаліста від 27.01.2023, ОСОБА_1 постановлено діагноз та призначено лікування (а.с 26, 27).

ОСОБА_1 проходила ряд аналізів за направленням лікаря, а саме: 04 жовтня 2022 року, 17 червня 2023 року та 19 червня 2023 року (а.с. 29-32).

До матеріалів справи долучено копії квитанцій про придбання медичних препаратів (а.с. 35-37).

Як передбачено статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Так, відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Аналіз наведених норм закону вказує на те, що базові постійні потреби дитини покриваються за рахунок аліментів. Проте, в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку або хронічну хворобу, тощо.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

З урахуванням положень ст. 141 СК України, якою передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно із законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

При цьому суд виходить з того, що ОСОБА_1 стала повнолітньою 07 грудня 2021 року і з цього часу не є дитиною, а тому до правовідносин, пов`язаних з участю батьків у додаткових витратах на дитину, що виникли (або продовжуються) після вказаної дати відсутні підстави для застосування положень статті 185 СК України (така позиція узгоджується, зокрема, з постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі за № 638/13860/16-ц).

Позивачка, заявляючи додаткові витрати, посилалася на те, що 30 липня 2019 року вона навчається у Національному університеті «Одеська юридична академія», де вартість витрат на підготовку студента складає: у 2021 році 16977,50 грн.; у 2022 році 19247,50 грн.; у 2023 році 23135,00 грн. Щодо стягнення витрат на навчання позивачка посилається на ст.. 185 СК України.

Щодо витрат на навчання у вищому учбовому закладі, суд виходить з того, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу, якою передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Оплата вартості навчання не відноситься до додаткових витрат, а тому правові підстави для їх стягнення у даному випадку відсутні (відповідна правова позиція щодо застосування вказаних норм права викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі №766/12242/16-ц та у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 638/13860/16-ц).

З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, а також принципом диспозитивності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2023.

Суддя Н.О. Рум`янцева