Справа № 161/5639/14-ц
Провадження № 6/161/183/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Ленічевої Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення у справі № 161/5639/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

31 травня 2023 року представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Приходько леся Олександрівна звернулась в суд із заявоюпро видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення у справі № 161/5639/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заяву обґрунтовує тим, що 19 травня 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/5639/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості постановлено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 35 274,69 грн. 28 серпня 2018 року видано виконавчий документ, який 26.11.2018 року пред`явлено до виконання у Перший ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області, де перебував на виконанні до 16.04.2019 року. Згідно відповіді Першого відділу державної виконавчої служби № 38 від 08.02.2023 року вищевказаний виконавчий документ направлено за адресою: 49094,м. Дніпро,вул. Набережна Перемоги,50. Однак, вказує, що ні постанови, ні виконавчого документа в ГО Приватбанку не отримали. Вказані документи були втрачені при пересилці. Строк пред`явлення виконавчого документу було пропущено через його втрату.

Враховуючи наведене, з посиланням на ч.1 ст.370, ст.371 ЦПК України, заявник просить поновити строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання та видати дублікати виконавчих документів № 161/5639/14-ц від 19.05.2014 року,скерованих Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Від представника заявника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Приходько А.О. надійшла заява. у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності. вимоги заяви підтримує та просить задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився , хоча належним чином повідомлявсяпро час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст. 433 ЦПК неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду заяви за відсутності учасників процесу на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст. 120 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Судом встановлено, що відповідно до заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2014 року, у справі № 161/5639/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задоволено у повному обсязі. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк 35031 (тридцять п`ять тисяч тридцять одна) гривня 09 копійок, що складається з заборгованості за кредитом, заборгованості по відсотках за користування кредитом, заборгованості по комісії та пені в сумі 32886,75 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 1644,34 грн. та судові витрати по справі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору. Рішення набрало законної сили 30 травня 2014 року (а.с.168).

На примусове виконання рішення від 19 травня 2014 року , Луцьким міськрайонним судом Волинської області 28 серпня 2018 року видано дублікат виконавчого листа,який був отриманий представником банку,28.08.2018 року, що підтверджується підписом про отримання виконавчого листа, у довідковому листі до справи № 161/5639/14-ц.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2018 року вбачається, що державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Гладніковим І.С., 06.12.2018 року відкрито виконавче провадження № 57854290, щодо примусового виконання виконавчого листа № 161/5639/14 ц, виданого 19.05.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення коштів з ОСОБА_1 в сумі 35 274,69 грн. на користь ПАТ «Приватбанк» (а.с.170).

Відповдно до постанови державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Гладнікова І.С. від 16 квітня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавчий документ - виконавчий лист № 161/5639/14 ц, виданий 19.05.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення коштів з ОСОБА_1 в сумі 35 274,69 грн. на користь ПАТ «Приватбанк» повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.171-172).

Зі змісту заяви, вбачається, що оригінал виконавчого листа у заявника відсутній, оскільки йому не передавався,втрачений при пересилці.

На дату ухвалення та набрання законної сили рішенням суду від 19 травня 2014 року діяли положення Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого листа передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, а Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року втратив чинність.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частинами 4 і 5 зазначеної статті передбачено, що у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, при цьому у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Згідно з п.п.5, 7 Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виходячи з системного аналізу вимог Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIIIвід 02 червня 2016 року та п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (протягом 3-х років), тобто має місце пряма вказівка законодавця про надання зворотної дії в часі положенню щодо поширення 3-х річного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, які були видані до 05 жовтня 2016 року, а не лише після набрання чинності Закону від 02 червня 2016 року.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №910/7155/14, від 28 грудня 2018 року у справі №910/11424/15, від 20 травня 2019 року у справі №904/10285/15.

Отже, як нормами Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999, так і чинного Закону визначено трирічний строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З долученої заявником до заяви відповіді в.о. начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Грущук М. від 08.02.2023 року № 38, вбачається, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена у межах виконавчого провадження № 57854290 від 16.04.2019 року та направлена разом з виконавчим документом за адресою: 49094,м. Дніпро,вул. Набережна Перемоги,50 (а.с.174).

Отже, виконавчий лист № 161/5639/14-ц,виданий 19.05.2014 року повернуто без виконання стягувачу АТ КБ «Приватбанк» на підставі пункту 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» 16 квітня 2019 року.

Вказане повернення виконавчого документа стягувачеві мало місце на підставі ч. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час повернення виконавчого листа) у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, та безрезультатністю вжитих виконавцем заходів щодо розшуку такого майна.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» чинного на момент повернення виконавчого документу, строк пред`явлення виконавчого документа для виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

При врахуванні вказаного повідомлення та застосуванні правил обчислення строків, визначених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення до виконання виконавчого листа сплив 16 квітня 2022 року.

Стягувач мав право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», тобто до 16 квітня 2022 року.

З даною заявою АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду 31 травня 2023 року, тобто майже через 3 місяці після надання відповіді в.о. начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Грущук М. від 08.02.2023 року № 38, про винесення 16.04.2019 року державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа № 161/5639/14 ц, виданого 19.05.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області стягувачу.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Так, підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника (постанова Верховного Суду від 03 червня 2020 року в справі № 2-461/09).

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При розгляді заяв про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання мають детально досліджуватись всі обставини, які вплинули на пропуск строків пред`явлення виконавчих документів до виконання і розглядати їх необхідно в сукупності шляхом встановлення відповідного причинно-наслідкового зв`язку.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин.

Отже, поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

При цьому суддя зауважує, що питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування. Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

У даному випадку заявником не наведено достатніх підстав поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Саме по собі посилання заявника на те, що виконавчий документ втрачено при пересилці,не є підставою для задоволення заяви про поновлення строку.

На думку суду, заявником не надано будь-яких належних та допустимих доказів причин пропуску строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому заявник не вказувала у зв`язку з чим вона, не будучи за її твердженням обізнаною про повернення виконавчого документа, отримавши у лютому 2023 року відповідь з виконавчої служби, відразу, не звернулась до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката.

Отже, докази, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання ним процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявником не надані.

Таким чином причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, вказані заявником, не можна визнати поважними.

Одним із принципів в контексті справедливого судового розгляду, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції, є рівність сторін.

Принцип «рівності сторін» є складовою більш широкого розуміння поняття справедливого судового розгляду. Умова «рівності сторін» у розумінні «справедливого балансу» між сторонами фактично застосовується як у цивільних, так і у кримінальних провадженнях.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Положення ч.1 ст.6 Конвенції гарантують «процесуальну» справедливість, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін.

У правових висновках щодо застосування норм права, викладених у пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Олександр Шевченко проти України ).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року в справі Устименко проти України , заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого документа. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Отже, той факт, що заявником в порушення наведених вище норм ЦПК України не було надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування твердження про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, свідчить про його процесуальну недбалість.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Відповідно до п. 4 ч. 17 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватися у випадках втрати його оригінала та у межах строку пред`явлення його до виконання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Оскільки у цій справі відсутні підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, то й відсутні підстави для видачі його дубліката.

Таким чином, суд не вбачає підстав для видачі дубліката виконавчого листа та визнання поважними вказані заявником причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки будь-яких доказів на підтвердження унеможливлення або ускладнення можливості вчинення дій у визначений законом строк не надано, як і не доведено, що зазначені обставини виникли об`єктивно, а тому, в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.260,261,433 ЦПК України, п. 9, п.п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення у справі № 161/5639/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 20 червня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк