РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кшик О.І.

секретар судового засідання Сисан С.І.

Справа № 458/394/22

Провадження №2/458/19/2023

Сторони в справі:

позивач ОСОБА_1

відповідач Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту

Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області

третя особа Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області

представник позивача Ганич І.М.

представники відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради, третя особа Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від посади, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, третя особа Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області, в якому просить: 1. Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника відділу освіти, культури, туризму молоді та спорту Боринської селищної ради Дуди Н.М. від 20.04.2022 «Про проведення службового розслідування»; 2. Стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.04.2022 по 27.05.2022 у зв`язку з незаконним відстороненням від роботи; 3. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника відділу освіти, культури, туризму молоді та спорту Боринської селищної ради № 57-0 від 09.06.2022 року «Про звільнення директора Верхньояблунського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів закладу дошкільної освіти Боринської селищної ради ОСОБА_1 » із займаної посади за вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України; 2. Поновити на посаді директора Верхньояблунського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів закладу дошкільної освіти Боринської селищної ради; 3. Стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.06.2022 по день поновлення на роботі, моральну шкоду в розмірі 60 000,00 грн. У порядку вирішення судових витрат стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрат на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Обставини, якими позивач ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги.

02.12.2013 позивача ОСОБА_1 призначено на посаду директора Верхньояблунського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступеня закладу дошкільної освіти Боринської селищної ради (далі Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ступеня ЗДО Боринської селищної ради). 20.04.2022 в.о. начальника відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Дудою Н.М. винесено наказ № 82 «Про проведення службового розслідування» щодо неправомірних дій, в тому чмслі вчинення булінгу, з боку керівництва і працівників Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ступеня ЗДО Боринської селищної ради за фактами, які вказані у відеозаписі користувача ОСОБА_4 в Інтернет-мережі Фейсбук. Цим же наказом позивача відсторонено від займаної посади на час проведення службового розслідування з 28.04.2022 по 27.05.2022.

Наказ відповідача № 82 від 20.04.2022 позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню з таких підстав:

-відповідач не вказав правової норми на підставі якої позивача було відсторонено від займаної посади, зокрема підстави, передбаченої ст. 46 КЗпП України;

-позивач не є державним службовцем і не відносить до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування чи прирівняних до них, а тому на нього не поширюється посилання відповідача в спірному наказі на Постанову Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950, якою затверджено «Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин (далі Порядок № 950). При цьому, відповідачем не вказано жодної підстави для його відсторонення, які визначені Порядком № 950;

-відповідач не повідомив і не ознайомив позивача зі спірним наказом та не вказав у такому про збереження або ж ні заробітної плати позивача на час відсторонення.

Окрім цього, в подальшому, наказом відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради №57-0 від 09.06.2022 позивача ОСОБА_1 звільнено з посади директора Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ступеня - ЗДО Боринської селищної ради у зв`язку з вчиненням аморального проступку, не сумісного з продовженням роботи на підставі п.3 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Згідно з цим наказом звільнення відбулось на підставі акту від 27.05.2022 за результатами службового розслідування, проведеного за наказом відповідача №82 від 20.04.2022.

Наказ відповідача №57-0 від 09.06.2022 позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню з таких підстав:

- службове розслідування було призначено і проведено безпідставно, незаконно та всупереч Порядку № 950;

- звільнення на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України можливе лише щодо працівників, які займаються виховною діяльністю, тоді як посада директора ЗЗСО не належить до категорії учасників навчально-виховного процесу;

- аморальний проступок, який відповідач вважає був встановлений актом службового розслідування за ознаками булінгу, не підтверджений жодними достовірними фактами (обставинами);

- звільнення позивача відбулось без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є позивача, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України.

У наслідок незаконних дій відповідача щодо звільнення позивача його було позбавлено права на працю та можливості заробляти собі на життя, він втратив душевний спокій, постійно перебуває у стресовому стані, що негативно відображається на його здоров`ї, чим позивачу було завдано моральної шкоди.

Ухвалою суду від 09.09.2022 прийнято провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

25.10.2022 представником відповідача ОСОБА_2 подано клопотання про долучення письмових доказів.

26.10.2022 суд повернув відзив на позовну заяву із доданими документами, як такий, що не відповідає вимогам ЦПК України.

Ухвалою суду від 26.10.2022 залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Боринську селищну раду Самбірського району Львівської області.

Ухвалою суду від 26.10.2022 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 та клопотання територіальної громади с. Верхня Яблунька в особі ОСОБА_5 про залучення до участі в справі третьої особи Територіальної громади с. Верхня Яблунька.

27.10.2022 представником відповідача ОСОБА_6 подано клопотання про долучення письмових доказів.

15.12.2022 представником відповідача ОСОБА_2 подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили постанови Турківського районного суду Львівської області в справі №458/592/22 після нового розгляду за результатом усунення недоліків ВП №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області.

Ухвалою суду від 20.12.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження в справі.

Ухвалою суду від 12.01.2023 відмовлено в задоволенні клопотанні представника позивача ОСОБА_7 про витребування доказів.

Ухвалою суду від 27.04.2023 цивільну справу № 458/277/22 за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від посади та цивільну справу №458/394/22 за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради, третя особа Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди об`єднано в одне провадження.

Ухвалою суду від 27.04.2023 постановлено ухвалу про витребування доказів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що його відсторонення та в подальшому і звільнення з посади є політичним та замовним. 10.10.2022 працівники Турківського ВП №2 разом із СБУ у вихідний день забрали його із хати і відвезли до СБУ Львівської області, де допитували більше доби, після перевірки на поліграфі відпустили. 11.04.2022 активісти прийшли до школи, зірвали навчальний процес, зібрали вчителів в актовий зал, заставляли голосувати за виявлення недовіри та звільнення його із посади, а оскільки колектив підтримував його, заставляли їх писати заяви на звільнення за власним бажанням. 14.04.2022 о 08.45 год. активісти зібралися біля школи і не допустили до навчання ні учнів, ні вчителів, ні робітників до роботи, окрім тих, хто прийшов скоріше за них. Позивач звернувся на "102", оскільки вже був на робочому місці, проте поліція виїхала через 3 години. Все це ОСОБА_4 знімав на телефон і після монтажу виклав у мережу "Facebook". 15.04.2022 Турківський відділ Самбірської окружної прокуратури Львівської області звернувся до Боринської селищної ради із листом про розслідування можливих неправомірних дій, у тому числі вчинення булінгу, керівництвом та іншими працівниками школи. 20.04.2022 був виданий наказ про проведення службового розслідування, який підписаний неуповноваженою особою заступником начальника відділу освіти Дудою Н.М., та його було відсторонено від займаної посади з 28.04.2022 по 27.05.2022. У подальшому, наказом відповідача від 09.06.2022, його було звільнено на вчинення аморального проступку за ознаками булінгу, який було встановлено за наслідками службового розслідування. Однак, вчинення ним булінгу щодо учнів не підтверджено жодними доказами, заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які вказували про булінг щодо їх дітей, не були скеровані належним чином на розгляд шкільної комісії. Відділ освіти не мав права створювати комісії для розслідування, розслідувати та приймати рішення, оскільки це порушує Закон України "Про булінг". Просив його позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник позивача - адвокат Ганич І.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав і доводів, що викладені в позовних заявах. Додатково зазначив, що проведення службового розслідування з метою виявлення вчинення ОСОБА_1 аморального проступку, не грунтується на нормах права. Службове розслідування не було проведене за фактами наведеними в листі прокуратури, а було використано відповідачем для цілеспрямованого пошуку підстав для усунення ОСОБА_1 з посади директора навчального закладу. З цією метою, уже під час службового розслідування, відповідач ініціював подання на ОСОБА_1 заяв ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які датовані 06.05.2022, тобто вже після розпочатого 28.04.2022 службового розслідування. Окрім цього, ці заяви написані виключно зі слів самих дітей і не підкріплені жодними іншими об`єктивними доказами, що підтверджують існування факту булінгу. З акту службового розслідування видно, що конкретних фактів вчинення булінгу комісія не виявила, у висновку вказано, що комісія встановила лише ознаки випадку неправомірних дій у вигляді булінгу, які не можуть вважатися встановленими фактами вчинення позивачем булінгу стосовно учнів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Окрім цього, відповідач звільнив позивача ОСОБА_1 з посади директора навчального закладу за вчинення аморального проступку (булінгу) не дочекавшись рішення суду про притягнення його до адміністративної відповідальності та попри те, що вина позивача не доведена в установленому законом порядку, він не визнаний судом винним і не притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення булінгу. При цьому, відповідач неправомірно застосував до ОСОБА_1 приписи п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, оскільки звільнення керівника закладу загальної середньої освіти врегульоване Законом України "Про повну загальну середню освіту", та така підстава звільнення як вчинення керівником аморального проступку (булінгу) в цьому законі відсутня. Просив позов задовольнити повністю, вирішити питання судових витрат у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу.

Представник відповідача Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області - адвокат Балуш М.Б. в судовому засіданні позов ОСОБА_1 щодо вимог до відповідача про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул та стягнення моральної шкоди не визнала. Пояснила, що начальник Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області Манюх О.М. перебувала у відпустці відповідно до розпорядження Боринського селищного голови від 30.03.2022, обов`язки були покладені на ОСОБА_12 , а тому така була наділена повноваженнями щодо винесення спірного наказу. Щодо суб`єктів, які можуть бути звільнені за підставою вчинення аморального проступку, то зазначила, що до таких належать учасники навчально-виховного процесу, зазначені у ст. 52 Закону України "Про освіту", а саме: педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники, а отже позивач. ОСОБА_1 , який виконував обов`язки керівного працівника директора школи, також є учасником навчально-виховного процесу. Щодо доводів позивача в частині одержання попередньої згоди профспілкового органу на звільнення позивача за вчинення аморального проступку, то такі вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не був членом профспілки.

27.02.2023 ОСОБА_2 подала до суду клопотання, в якому повідомила про одностороннє розірвання договору про надання відповідачу правничої допомоги від 27.02.2023.

У судове засідання представники відповідача Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області не з`явилися, представник ОСОБА_3 подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, позов не визнають, просять відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання представник третьої особи Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області не з`явився, через систему «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи без участі представника Боринської селищної ради, позовну заяву не підтримують.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з наказом відділу з питань освіти, сім`ї та молоді Турківської районної державної адміністрації №883 від 02.12.2013 позивача ОСОБА_1 переведено з посади вчителя математики Верхньояблунського НВК на посаду директора Верхньояблунського НВК з 03.12.2013.

Наказом відділу освіти Турківської районної державної адміністрації №62 від 09.06.2020 позивача ОСОБА_1 переведено з безстрокового трудового договору на строковий трудовий договір на шість років.

З наказу відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради №172 від 01.09.2021 видно, що ОСОБА_1 директору Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ст. - ЗДО дозволено тарифікувати 2 години алгебри понад норму з 01.09.2021.

Згідно з наказом відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради №296 від 01.11.2021 ОСОБА_12 за переведенням призначено на посаду завідувача сектору освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради з 02.11.2021.

Відповідно до розпорядження Боринського селищного голови Шкітака М.М. від 30.03.2022 №29-К/ТМ начальник відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області Манюх О.М. перебувала у відпустці з 14.04.2022 до 27.04.2022.

Як видно з протоколу загальних зборів громадян с. Верхня Яблунька від 10.04.2022, 453 жителя села проголосували за висловлення недовіри та звільнення з роботи директора школи ОСОБА_1 .

З листа начальника Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області І. Гучка від 15.04.2022 за № 14.56/04-22-977 вих-22 на ім`я голови Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області М. Шкітака видно, що Турківським відділом Самбірської окружної прокуратури 14.04.2022 в ході моніторингу соціальної інтернет-мережі "Facebook" виявлено відеозапис користувача ОСОБА_13 на якому встановлено можливі неправомірні дії, у тому числі вчинення булінгу керівництвом та іншими працівниками Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ст. ЗДО. З урахуванням вищевикладеного, Турківський відділ Самбірської окружної прокуратури просить за вказаними фактами провести службову перевірку та надати принципову оцінку діям керівництва та педагогічного колективу Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ст. ЗДО з приводу здійснення ними професійної діяльності.

На підставі вище вказаного листа Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури, 20.04.2022 селищним головою М. Шкітаком видано розпорядження про проведення службового розслідування №55-о від 20.04.2022, відповідно до якого зобов`язує відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради утворити комісію з проведення службового розслідування та провести службове розслідування щодо встановлення неправомірних дій, у тому числі вчинення булінгу керівництвом та іншими працівниками Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ступенів відносно учнів цього закладу та за результатами службового розслідування надати об`єктивну оцінку діям керівництва та педагогічного колективу Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ступенів з приводу здійснення ними професійної діяльності, повідомити про прийняте рішення та вжиті заходи.

Як видно з копії Наказу відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради №82 від 20.04.2022, яка відповідає оригіналу такого наказу, який був досліджений судом, створено комісію щодо проведення службового розслідування, вирішено провести з 28.04.2022 по 27.05.2022 службове розслідування по факту встановлення можливих неправомірних дій, у тому числі вчинення булінгу керівництвом та іншими працівниками Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ступенів ЗДО Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області відносно учнів цього закладу, на час проведення службового розслідування відсторонено від займаної посади директора Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ст. - ЗДО Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_1 , з виплатою заробітної плати. Комісії за результатами проведеного службового розслідування скласти акт і скерувати Боринській селищній раді Самбірського району Львівської області та відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області 31.05.2022.

Як видно з копії заяви ОСОБА_14 на ім`я голови комісії ОСОБА_15 від 06.05.2022, заявниця повідомила, що на уроці математики директор школи ОСОБА_1 вдарив по голові її дочку ОСОБА_16 , яка була на той час в 7 класі.

Як видно з копії заяви ОСОБА_9 на ім`я голови комісії ОСОБА_15 від 06.05.2022, заявниця повідомила, що на уроці математики директор школи ОСОБА_1 вдарив по голові її сина учня 6 класу

ОСОБА_17 акту службового розслідування від 27.05.2022 видно, що такий складено на виконання Наказу № 82 від 20.04.2022 «Про проведення службового розслідування». Метою службового розслідування є встановлення фактів можливих неправомірних дій, в тому числі вчинення булінгу, керівництвом та іншими працівниками у Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ст. ЗДО відносно учасників освітнього процесу цього навчального закладу. Дата початку службового розслідування 28.04.2022 та дата закінчення 27.05.2022. Приводом для проведення службового розслідування зазначено лист Самбірської окружної прокуратури від 15.04.2022 за № 14.56/04-22-977 вих-22. Службове розслідування проводилось щодо працівників Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ст. ЗДО та директора цього навчального закладу ОСОБА_1 . У ході службового розслідування за заявою ОСОБА_14 від 06.05.2022 виявлено ознаки вчинення неправомірних дій у вигляді булінгу керівником Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ст. ЗДО ОСОБА_1 щодо її дочки учениці 7 класу ОСОБА_18 . Також 06.05.2022 до комісії з заявою звернулась ОСОБА_9 , яка повідомила що ОСОБА_1 під час уроку математики вдарив по голові її сина ОСОБА_19 учня 6 класу. За результатами службового розслідування комісією зроблено висновки про те, що на підставі усних повідомлень, письмових заяв та пояснень виявлено ознаки вчинення неправомірних дій у вигляді булінгу керівником Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ст. ЗДО ОСОБА_1 стосовно учениці 9 класу ОСОБА_16 та учня 6 класу ОСОБА_20 . Комісією рекомендовано начальнику відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради ОСОБА_3 притягнути до дисциплінарної відповідальності керівника Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ст. - ЗДО ОСОБА_1 за перевищення повноважень під час відсторонення; зобов`язати керівництво Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ст. - ЗДО розробити план заходів щодо протидії булінгу у навчальному закладі; направити акт та матеріали службового розслідування з заявою про випадок ознак булінгу у Верхньояблунському ЗЗСО І-ІІІ ст. - ЗДО до відділення №2 Самбірського відділу поліції ГУНП у Львівській області.

Згідно з актом від 30.05.2022 ОСОБА_1 відмовився від проставлення підпису про ознайомлення з актом про проведення службового розслідування.

Наказом відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради №57-0 від 09.06.2022 позивача ОСОБА_1 звільнено зі займаної посади у зв`язку з вчиненням аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи на підставі п.3 ч.1 ст. 41 КЗпП України, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 .

З копії довідки про доходи відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради №135 від 14.06.2022 видана на ОСОБА_1 видно, що заробітна плата за лютий березень 2022 становить 62 144,46 грн.

Як видно з відповіді голови об`єднаної територіальної організації проспілки працівників освіти і науки України Турківської міської, Боринської селищної територіальних громад від 06.09.2022 №10 та від 15.05.2023 № 4, з часу створення об`єднаної територіальної організації профспілки працівників освіти і науки України Турківської міської, Боринської селищної територіальних громад та станом на 09.06.2023 у Верхньояблунському ЗЗСО І-ІІІ ст. первинна профспілкова організація не була створена та ОСОБА_1 не був членом первинної профспілкової організації.

З наданих позивачем ОСОБА_1 копій подяк та грамот, видно, що до нього неодноразово застосовувались заохочення як до вчителя математики і директора навчального закладу.

З копій медичних висновків КНП «Турківська ЦМЛ» ТМР №Х4ТМ-АТМ8-ХА2Н-7ТХМ від 20.06.2022, №TCH3-6BP7-8TEC-4433 від 27.06.2022 та виписки-епікриз із медичної карти стаціонарного хворого видана терапевтичним відділенням КНП «Турківська ЦМЛ» ТМР видно, що позивач ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 14.06.2022 по 27.06.2022. 28.06.2022 позивач звертався до КНП ЛОР «ЛОКЛДКЦ» м. Львів лікаря кардіолога, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 28.06.2022. Також, позивач ОСОБА_1 перебував на диспансерному спостереженні з 08.07.2022 по 18.07.2022, що підтверджено копією епікриз-виписки з історії хвороби №3553/1041 від 18.07.2022 виданої КНП ЛОР "ЛОКЛДКЦ".

Постановою Турківського районного суду Львівської області від 11.10.2022, справа №458/592/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30.11.2022, справа №458/592/22 апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволено частково, постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 11.10.2022 відносно ОСОБА_1 скасовано, матеріали справи вирішено повернути до ВП №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області для належного оформлення.

На час розгляду справи рішення в справі №458/592/22 не прийнято, однак вирішення цієї справи не пов`язано з вирішенням трудового спору в межах цієї цивільної справи.

Як видно з довідки відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області від 09.06.2023 за №135, за період відсторонення позивача від займаної посади директора Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ст. ЗДО Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області з 28.04.2022 по 27.05.2022 йому було нараховано заробітну плату в сумі 25 739,02 грн.

Суд встановив, що між сторонами існує трудовий спір щодо визнання незаконними та скасування наказу відповідача про службове розслідування та відсторонення позивача від посади, наказу про звільнення позивача з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Вирішуючи цей трудовий спір, суд виходить з таких мотивів та норм права.

Щодо вирішення спору в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу відповідача № 82 від 20.04.2022 «Про проведення службового розслідування» та відсторонення позивача від займаної посади.

Позивач ОСОБА_1 оспорюючи Наказ № 82 від 20.04.2022 вважає, що такий є незаконним, оскільки він не є суб`єктом щодо якого може бути призначено службове розслідування, наказ винесено особою, яка не мала на це повноважень. Також, позивач вказує на відсутність передбачених чинним законодавством підстав як для проведення службового розслідування відносно нього, так і для його відсторонення від виконання посадових обов`язків директора Верхньояблунського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти Боринської селищної ради.

Відповідач повністю заперечив такі доводи позивача.

Оцінюючи доводи та підстави позову, заперечення відповідача проти них, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Як видно зі змісту вищезазначеної норми ст. 46 КЗпП України, допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативно-правовим актом.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950, затверджено «Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин (далі Порядок № 950).

У пункті 4 Порядку № 950 законодавець окремо врегульовує питання відсторонення зазначивши, що службове розслідування проводиться з відстороненням особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення повноважень на посаді або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймається керівником органу.

Отже, Порядок № 950 є нормативно-правовим актом, яким допускається відсторонення працівника від посади на час проведення службового розслідування.

Згідно з п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 ЦК України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про повну загальну середню освіту» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), заклад загальної середньої освіти - юридична особа, основним видом діяльності якої є освітня діяльність, що провадиться на певному рівні (рівнях) повної загальної середньої освіти;

Засновник закладу загальної середньої освіти (далі - засновник) - орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа, рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад загальної середньої освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов`язків засновника (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного вище Закону).

Як видно з п. 1.3 Розділу І Статуту Верхньояблунського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області (нова редакція) (2021 рік) (далі Статут), вказаний заклад освіти є юридичною особою публічного права, має статус комунального закладу загальної середньої освіти.

Засновником і власником Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ступенів ЗДО є Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області та знаходиться в оперативному управлінні відділу освіти культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради (п. 1.9 Розділу 1 Статуту).

Керівництво цим закладом освіти здійснює директор, який призначається та звільняється з посади рішенням засновника або уповноваженого ним органу (п. 5.2.1, 5.2.2 Розділу V Статуту).

Відтак, позивач ОСОБА_1 , який з 02.12.2013 був призначений на посаду директора Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ступенів - ЗДО Боринської селищної ради є посадовою особою юридичної особи публічного права, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», тобто особою, яка для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівняна до осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування.

Пунктом 2 Порядку № 950 встановлено, що рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування.

Як видно зі спірного Наказу № 82 від 20.04.2022 «Про проведення службового розслідування», такий винесено в.о. начальника відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Дуда Н.

Позивач зазначає, що в.о. начальника відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Дуда Н. неправомірно винесла наказ, оскільки в наказі про відпустку начальника відділу не вказано на кого покладено обов`язки вразі відсутності начальника вказаного відділу освіти.

Згідно з п. 5.1 Положення про відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради, затвердженого рішенням сесії Боринської селищної ради від 30.03.2021 №232, відділ очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади Боринським селищним головою у встановленому законодавством порядку. У разі відсутності начальника відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту виконання обов`язків покладається на завідувача сектору освіти.

Згідно з Наказом відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради від 01.11.2021 № 296, ОСОБА_12 призначено за переведенням на посаду завідувача сектору освіти вказаного відділу освіти.

Отже, ОСОБА_21 , як в.о. начальника відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради, була наділена повноваженнями прийняти рішення про проведення службового розслідування.

Відтак, доводи позивача в цій частині суд відхиляє як безпідставні.

Вирішуючи питання законності спірного наказу № 82 від 20.04.2022 про прийняття відповідачем рішення про проведення службового розслідування та про відсторонення позивача, суд зазначає таке.

Згідно з п. 1 Порядку № 950, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до цього Порядку, стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України Про запобігання корупції (далі - Закон) прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування:

- у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян;

- у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства;

- на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри;

- з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки (далі - керівник органу).

У пункті 2 Порядку № 950 встановлено, що рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування.

У пункті 4 Порядку № 950 зазначено, що службове розслідування проводиться з відстороненням особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення повноважень на посаді або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймається керівником органу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.08.2019 в справі № 727/386/17 (провадження № 61-35881св18), зроблено висновок щодо необхідності встановлення судом підстав для проведення службового розслідування відносно працівника з подальшим відстороненням його від посади.

Отже, з урахуванням такого висновку, до предмета доказування в цій справі, входить обставина наявності або відсутності підстав для проведення службового розслідування, перелік яких визначено в пункті 1 Порядку. Лише в разі призначення службового розслідування з підстав, передбачених чинним законодавством, керівник органу набуває можливість реалізувати свої дискреційні повноваження щодо відсторонення працівника від роботи.

Як видно зі спірного Наказу № 82 від 20.04.2022 «Про проведення службового розслідування», таким, зокрема, прийнято рішення про проведення з 28.04.2022 по 27.05.2022 службового розслідування за фактом встановлення можливих неправомірних дій, у тому числі вчинення булінгу керівництвом та іншими працівниками Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ступенів ЗДО Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області відносно учнів цього закладу.

Таке рішення, як вказано в Наказі № 82 від 20.04.2022, прийнято відповідно до постанови КМУ від 13.06.2000 № 950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», на виконання листа Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області І. Гучка від 15.04.2022 за № 14.56/04-22-977 вих-22 щодо проведення службового розслідування за фактами вказаними у відеозаписі користувача « ОСОБА_4 » у соціальній інтернет-мережі "Facebook" про встановлення можливих неправомірних дій, у тому числі вчинення булінгу керівництвом та іншими працівниками Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ст. ЗДО відносно учнів цього закладу та розпорядження голови Боринської селищної ради від 20.04.2022 № 55-о «Про проведення службового розслідування».

Однак, в Наказі № 82 від 20.04.2022, не вказано, на якій правовій підставі, яка визначена в п. 1 Порядку № 950, (в редакції чинній станом на 20.04.2022), і перелік яких є вичерпний, було прийнято рішення про проведення службового розслідування.

Відповідачем не надано суду і доказів того, що підставою для проведення службового розслідування може бути лист прокурора, а в цій справі, це лист начальника Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області І. Гучка від 15.04.2022 за № 14.56/04-22-977 вих-22 на ім`я голови Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області М. Шкітака про те, що Турківським відділом Самбірської окружної прокуратури 14.04.2022 в ході моніторингу соціальної інтернет-мережі "Facebook" виявлено відеозапис користувача ОСОБА_13 на якому встановлено можливі неправомірні дії, у тому числі вчинення булінгу керівництвом та іншими працівниками Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ст. ЗДО. З урахуванням вищевикладеного, Турківський відділ Самбірської окружної прокуратури просить за вказаними фактами провести службову перевірку та надати принципову оцінку діям керівництва та педагогічного колективу Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ст. ЗДО з приводу здійснення ними професійної діяльності.

Окрім цього, відповідач не надав суду і самого відеозапису користувача « ОСОБА_4 » у соціальній інтернет-мережі "Facebook", щоб мати змогу перевірити його інформаціний зміст та підстави для ініціювання питання, зокрема, і щодо службової перевірки, як вказав прокурор у вказаному вищі листі.

Щодо розпорядження селищного голови М. Шкітака від 20.04.2022 №55-о «Про проведення службового розслідування», то таке, як і лист прокуратури не є законною підставою зобов`язувати відділ освіти культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради утворити комісію з проведення службового розслідування та провести службове розслідування в закладі освіти, оскільки відповідно до п. 2 Порядку № 950, (в редакції чинній станом на 20.04.2022), на яке, зокрема, покликається селищний голова, визначено, що рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування.

Поряд з цим, суд зазначає, що у Верхньояблунському ЗЗСО І-ІІІ ступенів ЗДО з метою своєчасного вжиття заходів, спрямованих на запобігання та протидію булінгу, прийнято Наказ № 103 від 20.09.2021 «Про створення комісії та затвердження плану заходів на запобігання та протидію булінгу (цькуванню) у закладі, а також діє Порядок подання та розгляду заяв про випадки булінгу у цьому закладі.

Однак, відповідач не надав суду доказів дотримання вимог закону щодо реагування на випадки булінгу з урахуванням, зокрема, Порядку подання та розгляду заяв про випадки булінгу, який діє у Верхньояблунському ЗЗСО І-ІІІ ступенів ЗДО.

Відтак, враховуючи те, що суд не встановив передбачених чинним законодавством, зокрема, п. 1 Порядку № 950 (в редакції чинній станом на 20.04.2022), підстав для проведення службового розслідування, тому ОСОБА_21 , як в.о. начальника відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради, відповідно не набула можливості реалізувати свої дискреційні повноваження щодо відсторонення позивача ОСОБА_1 від роботи.

Доказів зворотнього відповідач не надав.

За таких обставин, Наказ № 82 від 20.04.2022 про прийняття відповідачем рішення про проведення службового розслідування та про відсторонення позивача є незаконним, а тому такий необхідно скасувати.

Вирішуючи позов в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним відстороненням, суд виходить з такого.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України).

Якщо буде встановлено, що на порушення ст. 46 КЗпП України, роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

У ході розгляду цієї справи суд встановив, що позивач ОСОБА_1 з 28.04.2022 до 27.05.2022, був незаконно відсторонений від виконання його посадових обов`язків з виплатою йому заробітної плати, що підтверджено копією наказу № 82 від 20.04.2022, оригінал якого був оглянутий судом у судовому засіданні.

Як видно з довідки відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області від 09.06.2023 за №135, за період відсторонення позивача від займаної посади директора Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ст. ЗДО Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області з 28.04.2022 по 27.05.2022 йому було нараховано заробітну плату в сумі 25 739,02 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача різницю невиплаченої суми заробітниї плати за час відсторонення в розмірі 6055,82 грн.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100.

Так, відповідно до п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи із виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з п. 4 вказаного порядку при обчисленні середньої заробітної плати за два останні місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Згідно з положеннями п. 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Як видно з довідки виданої Відділом освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради від 14.06.2022 за № 135, за останні два календарні місяці роботи перед відстороненням, яке відбулось 28.04.2022, заробітна плата позивача ОСОБА_1 складала за лютий 31 072,23 грн., за березень 31 072,23 грн.

Отже, середньоденна заробітна плата позивача, обчислена згідно з вимогами вказаного вище Порядку № 100 становить (31 072,23 + 31 072,23)/43 = 1 445,22 грн.

З урахуванням того, що позивача відсторонено від роботи 28.04.2022 до 27.05.2022 включно, що складає 22 робочих днів, тому сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного відсторонення від займаної посади становить 31 794, 84 грн. (1 445,22 грн х 22 днів).

З урахуванням того, що позивачу було частково виплачено заробітну плату за час відсторонення в сумі 25 739,02 грн., тому до стягнення з відповідача в його користь підлягає сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного відсторонення від займаної посади, яка становить 6055,82 грн. (31 794,84-25 739,02) з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів.

Щодо вирішення спору в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу відповідача № 57-0 від 09.06.2022 «Про звільнення директора Верхньояблунського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів закладу дошкільної освіти Боринської селищної ради Січака І.М.»

Позивач ОСОБА_1 оспорюючи Наказ № 57-0 від 09.06.2022 вважає, що такий є незаконним, оскільки звільнення на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України можливе лише щодо працівників, які займаються виховною діяльністю, тоді як посада директора ЗЗСО не належить до категорії учасників навчально-виховного процесу; службове розслідування було призначено і проведено безпідставно, незаконно та всупереч Порядку № 950; аморальний проступок, який відповідач вважає був встановлений актом службового розслідування за ознаками булінгу, не підтверджений жодними достовірними фактами (обставинами); звільнення позивача відбулось без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є позивача, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України.

Оцінюючи доводи та підстави позову, заперечення відповідача проти них, суд дійшов такого висновку.

Статтею 41 КЗпП України визначено додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

Така підвищена відповідальність працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливому правовому стані та виконують специфічні функції, не властиві іншим категоріям працівників; їхні дії чи бездіяльність можуть призвести до порушення конституційних прав та свобод громадян, завдати значної шкоди суспільним відносинам та авторитету як самої держави, так і суб`єктів господарювання.

Так, відповідно до п. 3 ст. 41 КЗпП України вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником.

До суб`єктів, які можуть бути звільнені за згаданою підставою, належать, зокрема, учасники освітнього процесу, зазначені у ст. 52 Закону України «Про освіту», а саме: педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники; фізичні особи, які провадять освітню діяльність; інші особи, передбачені спеціальними законами та залучені до освітнього процесу у порядку, що встановлюється закладом освіти.

Також, згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про повну загальну середню освіту», учасниками освітнього процесу в закладах освіти є, зокрема, педагогічні працівники.

Перелік посад педагогічних працівників встановлюється Кабінетом Міністрів України (абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту»).

Відповідно до ч.1 Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 14.06.2000 №963 (зі змінами), до посад педагогічних працівників віднесено, зокрема, директора загальноосвітнього

навчального закладу.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 02.12.2013 був призначений на посаду директора Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ступенів закладу дошкільної освіти Боринської селищної ради.

Фуанкціональні обов`язки директора школи Січака І.М., визначені Наказом № 88 Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ступенів ЗДО від 31.08.2022 «Про розподіл обов`язків між адміністрацією та працівниками школи у 2021-2022 н.р.».

Отже, позивач ОСОБА_1 належить до категорії працівників, які можуть бути звільнені на підставі п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, оскільки є директором закладу освіти, на якого законами, нормативно-правовими актами та трудовим контрактом покладено виконання виховних та педагогічних функцій.

Відтак, доводи позивача про те, що він не є працівником, який виконує виховні функції, а тому не може бути звільнений на підставі п.3 ч.1 ст. 41 КЗпП України, суд відхиляє як безпідставні.

Надаючи оцінку правомірності звільнення позивача на підставі п. 3 ч. 1 ст. 41КЗпП України, з урахуванням доводів позивача та заперечень відповідача, суд виходить з такого.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України вчинення аморального проступку є додатковою підставою для розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з окремими категоріями працівників за певних умов.

До суб`єктів, які можуть бути звільнені за вказаною підставою, належать учасники навчально-виховного процесу, зазначені у ст. 50 Закону України «Про освіту», а саме: керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про освіту» педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, які мають відповідну освіту, професійно-практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати службові обов`язки.

Згідно з положеннями ст. 56 Закону України «Про освіту», педагогічні та науково-педагогічні працівники зобов`язані постійно підвищувати професійний рівень, педагогічну майстерність, загальну культуру; настановленням та особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі (правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості, інших доброчинностей); виховувати в дітей і молоді повагу до батьків, жінки, старших за віком.

У постанові Верховного Суду України від 22.032017 в справі № 6-3135цс16 зазначено, що «з підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п. 3 ст. 41 КЗпП), можуть бути звільненні лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обов`язків, так і не пов`язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами».

Позивач ОСОБА_1 вважає, що він не міг бути звільнений з посади директора школи за вчинення аморального проступку, оскільки він не відноситься до працівників, які займаються виховною діяльністю.

Проте, такі доводи позивача суд вважає неспроможними, з таких підстав.

Як видно з п. 1.1 Розділу І Статуту Верхньояблунського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області (нова редакція) (2021 рік) (далі Статут), вказаний заклад освіти має статус комунального закладу загальної середньої освіти. Заклад складається з двох підрозділів шкільного і дошкільного. Шкільний підрозділ забезпечує відповідний рівень загальноосвітньої підготовки учнів згідно з вимогами Державного стандарту повної загальної середньої освіти. (п. 1.6 Розділ І).

У п. 2.2 Розділу ІІ Статуту визначені головні завдання закладу, зокрема, забезпечення реалізації права громадян на повну загальну середню освіту; виховання громадянина України.

Згідно з п. 4.1 Розділу ІV Статуту, учасниками освітнього процесу Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ступенів ЗДО є діти дошкільного віку, здобувачі освіти, керівники, педагогічні працівники, бібліотекар, спеціалісти, батьки або особи, які їх замінюють.

Керівництво цим закладом освіти здійснює директор (п. 5.2.1 Розділу V Статуту).

Функціональні обов`язки директора школи СічакаІ.М. визначені наказом Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ступенів ЗДО від 31.08.2022 за № 88 «Про розподіл обов`язків між адміністрацією та працівниками школи у 2021-2022 н.р.

На підставі наказу відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради №172 від 01.09.2021, ОСОБА_1 директору Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ст. - ЗДО дозволено тарифікувати 2 години алгебри понад норму з 01.09.2021.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про повну загальну середню освіту», заклад загальної середньої освіти - юридична особа, основним видом діяльності якої є освітня діяльність, що провадиться на певному рівні (рівнях) повної загальної середньої освіти.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про повну загальну середню освіту», учасниками освітнього процесу в закладах освіти є: учні; педагогічні працівники; інші працівники закладу освіти; батьки учнів; асистенти дітей (у разі їх допуску відповідно до вимог частини сьомої статті 26 цього Закону).

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту», перелк посад педагогічних працівників встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 за N 963, до посад педагогічних працівників віднесено, зокрема , директора, вчителів загальноосвітнього

навчального закладу.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту», педагогічні працівники зобов`язані, зокрема, забезпечувати єдність навчання, виховання та розвитку учнів, а також дотримуватися у своїй педагогічній діяльності інших принципів освітньої діяльності, визначених статтею 6 Закону України "Про освіту".

Отже, аналіз вказаних вище норм закону, Статуту, функціональних обов`язків директора закладу дає підстави для висновку, що позивач ОСОБА_1 належить до категорії працівників, які можуть бути звільнені на підставі п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, оскільки є директором закладу загальної середньої освіти на якого законами, нормативно-правовими актами покладено виконання виховних та педагогічних функцій.

Згідно з Наказом відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради №57-0 від 09.06.2022, директора закладу ОСОБА_1 звільнено зі займаної посади у зв`язку з вчиненням аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи на підставі п.3 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Підстава: акт службового розслідування від 27.05.2022.

У постанові Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 327/514/18 (провадження № 61-4560св20) зазначено, що звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку повинно бути несумісним з продовженням роботи, що має виховну функцію.

Аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Так, аморальним проступком слід вважати появу в громадських місцях у нетверезому стані, нецензурну лайку, бійку, поведінку, що принижує людську, гідність тощо. Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведене лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. Тобто факт вчинення працівником аморального проступку повинен бути документально підтверджений службовим розслідуванням, проведеним на підставі службової записки безпосереднього керівника працівника, скарги учнів, повідомлення правоохоронних органів тощо. Працівник повинен дати письмове пояснення того, що сталося. Висновки, засновані на результатах розслідування (інших аналогічних документах), повинні переконливо вказувати на несумісність скоєння працівником аморального проступку з продовженням роботи.

З акту службового розслідування від 27.05.2022 видно, що рішення про проведення службового розслідувння прийнято на підставі наказу в.о. начальника відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Дуди Н. від 20.04.2022 за № 82.

Як зазначено вище, у мотивувальній частині рішення суду, оскільки відповідач не надав суду доказів наявності правових підстав для проведення службового розслідування, вичерпний перелік який визначено в п. 1 Порядку № 950, тому суд дійшов висновку, що Наказ № 82 від 20.04.2022 про прийняття відповідачем рішення про проведення службового розслідування та про відсторонення позивача ОСОБА_1 є незаконним і підлягає скасуванню.

Відтак, складений на виконання цього Наказу № 82 від 20.04.2022 акт службового розслідування від 27.05.2022, як і його результати, суд до уваги не приймає, оскільки службове розслідування не було призначено з підстав, передбачених чинним законодавством.

У спірному Наказі №57-0 від 09.06.2022, зазначено, що звільнення позивача ОСОБА_1 здійснено також відповідно до письмових заяв ОСОБА_14 , ОСОБА_9 за ознаками булінгу з боку ОСОБА_1 щодо їх дітей.

Як видно з копії заяви ОСОБА_14 на ім`я голови комісії ОСОБА_15 від 06.05.2022, заявниця повідомила, що на уроці математики директор школи ОСОБА_1 вдарив по голові її дочку ОСОБА_16 , яка була на той час в 7 класі.

Як видно з копії заяви ОСОБА_9 на ім`я голови комісії ОСОБА_15 від 06.05.2022, заявниця повідомила, що на уроці математики директор школи ОСОБА_1 вдарив по голові її сина учня 6 класу ОСОБА_20 .

Відповідно до п. 3-1 Закону України «Про освіту», булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Факти вчинення булінгу з боку позивача ОСОБА_1 по відношенню до учнів Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ступенів ЗДО не знайшов свого підтвердження.

Викладені в заявах ОСОБА_14 та ОСОБА_9 відомості про те, що на уроці математики директор школи ОСОБА_1 вдарив по голові їх дітей ОСОБА_16 та ОСОБА_22 , з урахуванням типових ознак булінгу, які визначені законом, не є належним та достатнім підтвердженням фактів булінгу. В таких відсутні відомості про час вчинення ОСОБА_1 таких дій, відсутні пояснення самих дітей.

Відповідач, приймаючи рішення про вчинення позивачем аморального проступку, вбачають в його діях ознаки булінгу, не встановив конкретних діянь з боку ОСОБА_1 , які б полягали у певному виді насильства над учнями (психологічне, фізичне), не встановив систематичності у таких діяннях та наслідки у вигляді заподіяння учням психічної та/або фізичної шкоди.

Відтак, відповідач на надав суду жодного належного та допустимого доказу наявності в діях ОСОБА_1 ознак вчинення ним аморального проступку, несумісного з продовженням виховної роботи, оскільки самі по собі заяви ОСОБА_14 та ОСОБА_9 без доведення конкретними доказами викладених у них обставин щодо дій з боку позивача ОСОБА_1 по відношенню до учнів ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які відповідач розцінив як булінг, не свідчать про аморальність проступку в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Відтак, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, наданими сторонами, суд встановив, що відповідачем без законної підстави було звільнено позивача з займаної ним посади на підставі п.3 ч.1 ст. 41 КЗпП України.

Доводи позивача про те, що звільнення, окрім інших його підстав позову в цій частині, відбулось незаконно, оскільки відповідач відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України не отримав згоду на це профспілкової організації, суду відхиляє як безпідставні, оскільки позивач ОСОБА_1 не був членом профспілки і первинна профспілкова організація у Верхньояблунському ЗЗСО І-ІІІ ступенів ЗДО не була створена.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022, у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі N 6-33цс14 зроблено висновок, що "звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом".

Відтак, встановивши, що звільнення позивача відбулось без законної підстави, чим було порушено трудові права та гарантії позивача, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ відповідача начальника відділу освіти, культури, туризму молоді та спорту Боринської селищної ради № 57-0 від 09.06.2022 року «Про звільнення директора Верхньояблунського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів закладу дошкільної освіти Боринської селищної ради Січака І.М.» необхідно скасувати як незаконний та поновити позивача на посаді директора цього закладу.

У відповідності до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи те, що справа про поновлення його на роботі розглядається більше року не з вини позивача, який добросовісно відносився до виконання своїх процесуальних обов`язків під час судового провадження, не зловживав процесуальними правами, зокрема щодо відкладень розгляду справи, а заявлене позивачем клопотання про відкладення розгляду справи 08.06.2023, та спливу одного року з дня розгляду справи про поновлення на роботі 14.06.2023, пов`язано було з необхідністю усунути розбіжності в поданих відповідачем різних копіях наказу про його відсторонення в частині виплати заробітної плати за час відсторонення, тому за конкретних обставин у цій справі, суд вважає, що необхідне прийняти рішення про виплату позивачу середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу,

Розрахунок розміру середнього заробітку проводиться у відповідності до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100.

Відповідно до п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи із виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з п. 4 вказаного порядку при обчисленні середньої заробітної плати за два останні місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі № 501/2316/15-ц від 26.08.2020, вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення…) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі. Стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу обчислюється, починаючи з дня звільнення особи і закінчується днем її поновлення на роботі.

Днем звільнення вважається останній день роботи працівника (пункт 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників).

Обґрунтовуючи розмір середнього заробітку, який підлягає до стягнення за час вимушеного прогулу, позивач покликається на довідку, видану Відділом освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради від 14.06.2022 за № 135, згідно з якою середньомісячна заробітна плата позивача за останні два календарні місяці роботи перед відстороненням (лютий, березень), яке відбулось 28.04.2022, становила 62 144,46 грн. (31 072,23 + 31 072,23).

За ці два місяці позивач відпрацював 43 дні.

Відтак, провівши відповідний математичний розрахунок, суд встановив, що розмір середньоденного заробітку позивача складає (31 072,23 + 31 072,23)/43 = 1 445,22 грн.

Отже, з моменту звільнення позивача з 14.06.2022 і до 22.06.2023 включно (поновлення на посаді) було 268 робочих днів, а отже середній заробіток за час вимушеного прогулу становить: 268 робочих днів х 1 445,22 грн = 387 318,96 грн., який і підлягає до стігнення з відповідача в користь позивача з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів.

Вирішуючи позов в частині моральної шкоди, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 237-1КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти висновку про те, що захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено як один із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.09.2020 у справі справа № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) дійшла висновку, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення.

При цьому, вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт завдання моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони завдані, в якій грошовій сумі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

З урахуванням викладеного, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 довів факт заподіяння йому моральної шкоди неправомірними діями відповідача, які полягали у його незаконному звільненні з посади, що призвело до моральних страждань, які, зокрема, знайшли свій прояв у тому, що позивач зазнав душевних страждань у зв`язку з звільненням саме за вчинення аморального проступку - булінгу, що підірвало його репатацію як вчителя з багаторічним стажем, спричинило глибокі переживання, втрати ним нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого звичного життя. Окрім цього, переживаючи такі негативні емоції, погіршився стан його здоров`я, через що позивач перебував на лікуванні.

Враховуючи характер заподіяної моральної шкоди, обсяг моральних страждань позивача, пов`язаних з незаконним звільненням його з посади, а також їх тривалість, виходячи з засад розумності, справедливості, добросовісності, суд, застосовуючи також принцип пропорційності, дійшов висновку що до стягнення з відповідача підлягає моральна шкода в розмірі 6000 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України).

Відтак, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у справі доказів, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку, що позивач довів повністю обставини, на які він покликався як на підставу позову в частині незаконності дій відповідача у винесенні наказів про службове розслідування, його відсторонення та звільнення з посади, а тому позов в цій частині, з урахуванням доведених вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконними відстороненням та звільненням, є підставним і підлягає до задоволення повністю.

А позовна вимога в частині відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням позивача, з урахуванням викладеної вище судом мотивації, підлягає до часткового задоволення в сумі 6000 грн.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У цій справі судові витрати складаються з судового збору та витрат на правову допомогу.

Як видно з матеріалів справи, позивач за подання позовної заяви до суду сплатив судовий збір в розмірі 1984,80 грн. (992,40 грн. за вимогу немайнового характеру про скасування наказу про звільнення та 992,40 грн. за вимогу майнового характеру про стягнення моральної шкоди) та 992,40 грн. (за вимогу немайнового характеру про скасування наказу про проведення службового розслідування) та 311 грн. (за вимогу майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час відсторонення), що підтверджено квитанціями від 07.07.2022 №15, від 26.05.2022 № 20, від 03.06.2022 № 22.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями, які надав Пленум ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 36 Постанови № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

З урахуванням того, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає сплачений позивачем та документально підтверджений судовий збір в розмірі 2144,59 грн.

Водночас, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відтак, судовий збір за вказані позовні вимоги, з урахуванням задоволення таких вимог повністю, підлягає до стягнення з відповідача в користь держави в розмірі 1984,80 грн.

Щодо витрат на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Позивач заявив розмір таких витрат на загальну суму 15 000,00 грн.

На підтвердження розміру цих витрат позивач надав: ордер серії ВС №1112412 від 11.05.2022 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2019, якими підтверджено представництво інтересів позивача адвокатом Ганич І.М.

Враховуючи те, що позивачем та його представником документально не доведено понесення витрат на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн, зокрема, не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, акту приймання-передачі наданих послуг, платіжних документів про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, тощо, тому підстав для стягнення таких витрат з відповідача на користь позивача немає.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 12, 19, 76-81, 89, 141, 258-260, 263-265, 430 ЦПК України, суд

вирішив:

Задоволити частково позов ОСОБА_1 до відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, третя особа Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від посади, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника відділу освіти, культури, туризму молоді та спорту Боринської селищної ради Дуди Н.М. № 82 від 20.04.2022 «Про проведення службового розслідування».

Стягнути з відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.04.2022 по 27.05.2022 у зв`язку з незаконним відстороненням від роботи в розмірі 6055,82 грн. (шість тисяч п`ятдесят п`ять гривень вісімдесят дві копійки) з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області № 57-0 від 09.06.2022 року «Про звільнення директора Верхньояблунського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів закладу дошкільної освіти Боринської селищної ради ОСОБА_1 » із займаної посади за вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора Верхньояблунського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів закладу дошкільної освіти Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області.

Стягнути з відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.06.2022 до 22.06.2023 в розмірі 387 318,96 грн. (триста вісімдесят сім тисяч триста вісімнадцять гривень дев`яносто шість копійок) з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів.

Стягнути з відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень).

Відмовити в задоволенні решти розміру моральної шкоди.

Стягнути з відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2144,59 грн. (дві тисячі сто сорок чотири гривні п`ятдесят дев`ять копійок).

Стягнути з відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1984,80 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні вісімдесят копійок).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області (смт. Бориня, вул. І.Франка, 4, Самбірський район, Львівська область, ).

Третя особа: Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області (адреса: смт. Бориня, вул. І.Франка, 4, Самбірський район Львівська область, ).

Повне рішення суду складено та підписано 23.06.2023.

Суддя О.І. Кшик