РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року

м. Рівне

Справа № 557/1535/23

Провадження № 22-ц/4815/1193/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання : Мороз А.В.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи: служба у справах дітей Гощанської селищної ради, Гощанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління пенсійного фонду України в Рівненській області

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Авраменко Ю.С. на ухвалу Гощанського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2023 року, постановлену в складі судді Оленич Ю.В., у справі № 557/1535/23

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: служба у справах дітей Гощанської селищної ради, Гощанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління пенсійного фонду України в Рівненській області, звернувся до суду із заявою про встановлення факту батьківства.

Заява обґрунтована тим, що заявниця перебувала у стосунках і проживала однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_3 , який є батьком її дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У березні 2023 року ОСОБА_3 був призваний на військову службу, а 25 липня 2023 року заявниця отримала сповіщення, що її цивільний чоловік, матрос ОСОБА_3 , зник безвісти 22 липня 2023 року під час захисту Батьківщини.

ОСОБА_3 визнавав себе батьком дітей та піклувався про них, але записи про батька дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у їх свідоцтвах про народження було проведено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Встановлення факту батьківства необхідне ОСОБА_2 для подачі документів на оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника для неповнолітніх дітей, що є неможливим, оскільки у їх свідоцтвах про народження записи про батька проведені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Вважає, що факт батьківства зниклого безвісти ОСОБА_3 щодо його неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повинен бути встановлений за рішенням суду у відповідності до ст. 130 СК України.

Просила суд :

- встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_3 , який зник безвісти 22 липня 2023 року при виконанні бойового завдання (під час артилерійського обстрілу у районі с. Старомайорське Волноваського району під час захисту Батьківщини) є батьком дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

- зобов`язати Гощанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису № 2 від 30 січня 2014 року, складеного виконавчим комітетом Дулібської сільської ради Гощанського району Рівненської області, про народження ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: в графі батько внести зміни і записати батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Курозвани Гощанського району Рівненської області;

- зобов`язати Гощанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису № 01 від 13 березня 2018 року, складеного виконавчим комітетом Дулібської сільської ради Гощанського району Рівненської області про народження ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: в графі батько внести зміни і записати батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Курозвани Гощанського району Рівненської області.

Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 07.09.2023 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: служба у справах дітей Гощанської селищної ради, Гощанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління пенсійного фонду в Рівненській області, про встановлення факту батьківства.

Роз`яснено заявнику про можливість звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала мотивована тим, що в даному випадку вбачається спір який віднесений до суду адміністративної юрисдикції.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку про наявність спору віднесеного до юрисдикції адміністративного суду, оскільки спір про право відсутній. Покликається на висновки Верховного Суду у аналогічних справах.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено, що сповіщення, що ІНФОРМАЦІЯ_7 під час артилерійського обстрілу у районні села Старомайорське Волноваського району її цивільний чоловік, матрос ОСОБА_3 зник безвісти під час захисту Батьківщини.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту батьківства, заявниця вказувала на те, що встановлення такого факту є необхідним для призначення та отримання пенсії дітьми у зв`язку із втратою годувальника на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Заяву про встановлення факту ОСОБА_2 пред`явила до суду за правилами окремого провадження.

Частиною 1 статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до частини 1 статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини 1 статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19, від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, від 17 травня 2023 року у справі № 343/1548/22, у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявника до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу для отримання соціальної виплати. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Основними завданнями управління Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом, відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2.

Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органом, що здійснює виплати у зв`язку із втратою годувальника визначено Пенсійний фонд України.

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України та його управління в районах, містах є суб`єктами владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги ОСОБА_2 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати пенсії по втраті годувальника. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту батьківстваа військовослужбовця ОСОБА_3 , який зник безвісти під час артилерійського обстрілу у районні села Старомайорське Волноваського району щодо дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на їх правильність не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Авраменко Ю.С. залишити без задоволення.

Ухвалу Гощанського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.