Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

04 грудня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Крегул М.М., при секретарі судового засідання Цмур Т.М.., за участю позиача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді, в порядку загального позовного провадження , цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Німець О.М., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулась до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 23 серпня 2012 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 . Шлюбне життя у сторін не склалося і 01 грудня 2016 року на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, справа № 308/13457/15-ц, шлюб був розірваний та було стягнуто з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 на суму 2000 грн. щомісячно, починаючи з 12 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

У позові зазначає, що син ОСОБА_4 проживає разом із позивачкою , з самого народження виховується і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує. Він, ще з 2015 року жодної участі у вихованні дитини не брав. Син позивача, ОСОБА_6 з того часу жодного разу батька не бачив, не говорив по телефону та не отримував жодного листа чи повідомлення . Батько ОСОБА_3 самоусунувся від обов`язку виховання дитини і не приймав жодної участі у житт дитини понад 5 років.

Відповідач ОСОБА_3 не виходив на зв`язок і були підозри, що він помер, тому, Позивач подала заяву до ДВС щодо того , щоб державний виконавець отримав відомості з Державного реєстру актів цивільного стану про можливу смерть батька дитини ОСОБА_3 .

У 2022 році Позивач почала отримувати аліменти через примусове стягнення ДВС, а нещодавно була погашена заборгованість по аліментах. Декілька місяців ОСОБА_1 не отримувала аліментів , а у квітні прийшли два платежі по 1999 грн.

Позивач зазначає, що вихованням дитини самостійно займається вона та її старший повноліитній син від попереднього шлюбу, та такі обставини підтверджуються, як самою позивачкою, так і висновком органу опіки та піклування Тур`є-Реметівської сільської ради , довідкою про склад сім`ї виданою Тур`є-Реметівською сількою радою, довідкою КНП «Центр первиної медико-санітарної допомоги» Тур`є-Реметівськоїсілької ради, заявами сусідів за місцем проживання дитини ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та за заявами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 відповідно, лист Тур`є-Реметівського ЗЗСО І-ІІІ ст.

Відповідач ОСОБА_3 самоусунувся від виконання батьківських обов`язківпо, зокрема ухиляється від виховання сина, не піклується про його здоров`я, не цікавиться життям та потребами дитини , не створює належні умови, не поважає гідність дитини, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини ,її навчання, підготовку до самостійного життя.

Все вищезазначене свідчить виключно про одне: ОСОБА_11 свідомо ухилається від виконання батьківських обов`язків.

Крім того , позивач звертає увагу на те, що такі дії відповідача перешкоджають у реалізації прав дитини(у реалізації прав сина, неможливість отримати паспорт як громадянина України(внутрішній), паспорт для виїзду за кордон, зареєструвати місце проживання дитини, отримати дозвіл на виїзду дитини за кордон.

Позвач зазачає , що син ОСОБА_6 відвідує різні гуртки та діти з цих секцій та з класом їздять за кордон на змагання, екскурсії , зоопарки та інше, але ОСОБА_6 нікуди не може поїхати , оскільки його батько своєю бездіяльністю перешкоджає цьому.

Також позивач вказує на те, що ще за часів перебування нею у шлюбі, який тривав всього десять місяців, але проживали вони разом не більше 6 місяців, відповідач кілька разів змінював місце роботи. З 2017 року вона взагалі не спілкувалася та не бачилася з відповідачем. Отже, їй не відомо чи працює відповідач за трудовим договором та які джерела його доходів. А тому вказує, що відповідач не має постійного доходу зі стабільним розміром.

Такий позитивний результат від позбавлення батька батьківських прав для ОСОБА_6 полягатиме у тому , що дитина зможе реалізувати свої права, а тому, позивач просить позбавити батьківських прав віповідача .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.08.2023 року судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі і призначино підготовче судове засідання .

28.08.2023 року від представника органу опіки та піклування Тур`є-Реметівської сільської ради Пузакулич О. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, а також долучено висновок органу опіки та піклування Тур`є-Реметівської сільської ради від 26.06.2023 року № 397/03-10. У клопотанні зазначає, що позовні вимоги, в межах висновку, підтримує в повному обсязі та просить задоволити.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2023 року судом закрито піготовче судове засідання та призначино справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні в режимі конференцзвязку підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила такі задоволити з підстав викладних у позовній заяві вимог.

Представник позивача у судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, просила позов задовольнити з підстав та мотивів викладених у ньому.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомляли. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи , на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що 23 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, справа № 308/13457/15-ц, був розірваний та було стягнуто аліментів на суму 2000 грн. щомісячно, починаючи з 12 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Від даного шлюбу у сторін народилася син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 18 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного по місту Ужгороду Ужгородського міськрайоного управління Закарпатській області.

Згідно долученого до матеріалів справи, місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено з його матір`ю (позивачем) та бабусею.

Позивач у позовній заяві стверджує, що відповідач батько малолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_3 з самого народження виховується і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує. Він, ще з 2015 року жодної участі у вихованні дитини не брав. Син позивача, ОСОБА_6 з того часу жодного раду батька не бачив, не говорив по телефону та не отримував жодного листа чи повідомлення . Батько самоусунувся від обов`язку виховання дитини і не приймав участі у її життя понад 5 років.

Дані обставини також підтвердив і свідок ОСОБА_10 , який був допитаний у судовому засіданні.

Зокрема, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є сином позивачки ОСОБА_1 від першого шлюбу та прожває з позивачкою та її малолітнм сином ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , показав, що ОСОБА_3 протягом останніх п`яти років не проживає та не приймає жодної участі у вихованні свого сина ОСОБА_6 , ніяким чином не допомагає їм з мамою , не відвідує свого сина ОСОБА_6 та не цікавиться його ані шкільним життям, ні іншими речами , як би це мав робити справжній батько.

Згідно висновку Тур`є-Реметівської сільської ради від 26.06.2023 року № 397/03-10, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Тур`є-Реметівської сільської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі статтями 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_3 протягом тривалого часу , майже більше п`яти років ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина, не піклується про нього, не забезпечує його матеріально, і в подальшому не має наміру цього робити.

Окрім цього, суд також бере до уваги, пояснення свідка ОСОБА_10 надані ним у судовому засіданні , згідно яких, останній також підтвердив , що ОСОБА_3 більше ніж п`ять років не приймає жодної участі у вихованні свого сина ОСОБА_4 та не цікавиться його життям.

Згідно вимог ст.19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, які подають суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших документів та обставин, які стосуються справи.

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Враховуючи наведене вище, висновок органу опіки і піклування та в інтересах майбутнього дитини суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі п. 3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст.6 Закону України «Просудовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого нею судового збору у розмірі 1073.60 грн. за позбавлення батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 10, 76-83, 142, 247, 258, 259, 264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.164,165СК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Німець Олени Михайлівни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Тур`є-Реметівської ради Ужгородського району задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1073.60 грн.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстровану: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та проголошено 14 грудня 2023 року о 16 год. 00 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул