Ухвала

20 червня 2023 року

м. Київ

справа № 145/267/22

провадження № 61-8403ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення, поновлення допуску до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: визнати протиправним і скасувати наказ Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» (далі - ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону») від 08 грудня 2021 року № 117 в частині відсторонення її від роботи; зобов`язати ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» поновити її на роботі шляхом допуску її до роботи транспортувальником підземної галереї; стягнути з ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» на свою користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 червня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» від 08 грудня 2021 року № 117 в частині відсторонення від роботи ОСОБА_1 за період з 10 січня 2022 року по 01 березня 2022 року, шляхом допуску її до роботи транспортувальником підземної галереї. Стягнуто з ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме - з 10 січня 2022 року по 01 березня 2022 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення допущено до негайного виконання.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. В задоволенні апеляційної скарги ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» відмовлено. Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 червня 2022 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано наказ ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» від 08 грудня 2021 року № 117 про відсторонення ОСОБА_1 від роботи без збереження заробітної плати, на час відсутності щеплення проти COVID-19. Зобов`язано ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» допустити ОСОБА_1 до роботи транспортувальника підземної галереї. Стягнуто з ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 січня 2022 року по 01 березня 2022 року в розмірі 15 229,20 грн без врахування податків та обов`язкових платежів. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Постанову суду в частині допуску до роботи та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

05 червня 2023 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині вирішення вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і направити справу в зазначеній частині на новий розгляд для встановлення правильного періоду вимушеного прогулу (з 10 січня 2022 року по день винесення постанови апеляційного суду в цій справі).

ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2023 року, посилаючись на те, що вона отримала копію повного тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду 05 травня 2023 року листом Вінницького апеляційного суду за ідентифікатором поштового відділення 951. На підтвердження вказаної обставини заявник надала інформацію з вебсайту Акціонерного товариства «Укрпошта» про отримання нею згаданого поштового відправлення.

Заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2023 року та надані заявником докази отримання нею копії оскаржуваного судового рішення апеляційного суду свідчать про поважність причин пропуску вказаного строку та наявність підстав для його поновлення. Тому заяву ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

ОСОБА_1 також подала до Верховного Суду заяву про звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Перевіривши доводи вказаної заяви, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її розгляду, оскільки ОСОБА_1 оскаржила постанову Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2023 року в частині пред`явленої нею вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тоді як вона звільнена від сплати судового збору за вказаною позовною вимогою на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні (пункт 3 частини першої статті 411 ЦПК України).

Згідно з пунктами 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення ОСОБА_1 вказала, що апеляційний суд не врахував правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14, від 02 листопада 2016 року у справі № 6-2261цс16 в постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі № 501/2316/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім цього, ОСОБА_1 зазначила, що оскаржувана постанова апеляційного суду не підписана жодним із суддів, апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази та встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 3 частини першої, пункти 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2023 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2023 року.

Витребувати з Тиврівського районного суду Вінницької області цивільну справу № 145/267/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення, поновлення допуску до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 20 липня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко