Справа № 444/1565/23
Провадження № 2/444/633/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ПОВНЕ)

22 червня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г. В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кобзар Любов Вікторівна, про визнання права власності на житловий будинок як майно колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кобзар Любов Вікторівна, про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 92,5 м2, житловою площею 52,7 м2, допоміжна площа 39,8 м2, з господарськими будівлями та спорудами.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що своє дошлюбне прізвище " ОСОБА_3 " вона змінила на " ОСОБА_4 " внаслідок реєстрації шлюбу із ОСОБА_5 , її батьком є ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_6 .

Оскільки будинок АДРЕСА_1 , який станом на 30.06.1990 року та на 15.04.1991 року належав до колгоспного типу двору, головою та єдиним членом колгоспного типу двору був ОСОБА_2 , то відповідно будинок (колишній колгоспний двір) повністю належав ОСОБА_2 на праві власності.

Позивач зазначає, що після смерті батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Вона як дочка померлого ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки заповіт від його імені не складався.

Внаслідок її звернення до нотаріуса було зареєстровано спадкову справу, однак нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , через те, що не подані правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, ОСОБА_2 , яка прийняла після його смерті спадщину, оскільки була зареєстрована та постійно проживала з ним на час відкриття спадщини, тобто на день смерті батька, не відмовилась від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після його смерті, осіб, які б мали право на обов`язкову частку і прийняли таку немає.

Позивач вважає, що так як її батькові на праві власності належав будинок як голові та єдиному члену колгоспного типу двору, її право як спадкоємця за законом першої черги на дане нерухоме майно підлягає захисту в судовому порядку, а тому вона просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 23.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 22.06.2023 року та витребувано у приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кобзар Любові Вікторівни належним чином завірену (прошиті та пронумеровані, скріплені гербовою печаткою всі аркуші) копію спадкової справи № 35/2022, яка заведена після смерті спадкодавця, а саме ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого відповідач був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, в якому зазначено, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кобзар Любов Вікторівна в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

Крім того приватним нотаріусом на виконання вимог ухвали суду надіслано на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи № 35/2022, яка заведена після смерті спадкодавця, а саме ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зважаючи на подані учасниками справи заяви про розгляд справи у їх відсутності та висловлені ними позиції у справі, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі позивача, представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, та на підставі наданих суду доказів.

Оскільки всі учасники справи в підготовче судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Мокротин, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області 19.05.2008 року (арк.спр.10).

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 09.02.2008 року, встановлено, що позивач дошлюбне прізвище " ОСОБА_3 " змінила на " ОСОБА_4 " внаслідок реєстрації шлюбу 09.02.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області з ОСОБА_5 , про що в Книзі реєстрації шлюбів 09.02.2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 03 (арк.спр.12).

Батьком позивача є ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_3 , яке видане Мокротинською сільською радою 11.09.1981 року (арк.спр.13).

З довідки № 116, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 24.03.2023 року, встановлено, що станом на 30.06.1990 року ОСОБА_2 був останнім та єдиним членом колгоспного типу двору в АДРЕСА_1 (арк.спр.14).

Викладеним у довідці № 114, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 24.03.2023 року, стверджується, що станом на 15.04.1991 року ОСОБА_2 був останнім та єдиним членом колгоспного типу двору в АДРЕСА_1 (арк.спр.15).

Згідно з ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , яке видане Мокротинською сільською радою Жовківського району Львівської області року 21.08.2012 року, встановлено, що ОСОБА_2 (голова та єдиний член колгоспного типу двору) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було складено відповідний актовий запис № 13 (арк.спр.16).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Із довідки № 113, яка видана 24.03.2023 року виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, встановлено, що від імені ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіт Мокротинською сільською радою не посвідчувався (арк.спр.17).

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Оскільки заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався, спадкування після його смерті відбувається за законом.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Тобто позивач як дочка померлого ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом першої черги.

Суд враховує, що позивач як спадкоємець за законом звернулася 11.08.2022 року до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . Внаслідок її звернення зареєстровано спадкову справу № 35/2022, номер у спадковому реєстрі 69567030, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69724716 від 11.08.2022 року (арк.спр.18).

Із постанови приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кобзар Любов Вікторівни встановлено, що нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (арк.спр.19). Підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії є те, що не подані правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Викладеним у довідці № 115, яка видана 24.03.2023 року виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня його смерті в АДРЕСА_1 і вели спільне господарство (арк.спр. 20).

З довідки № 111, яка видана 24.03.2023 року виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач була зареєстрована разом із батьком, ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 (арк.спр.21), а також були зареєстровані: ОСОБА_7 , 1996 року народження, ОСОБА_8 , 2003 року народження, ОСОБА_9 , 2008 року народження, ОСОБА_10 , 2011 року народження.

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , яке видане Новоскварявською сільською радою 09.01.1962 року, встановлено, що батько позивача ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 одружився із її матір`ю, ОСОБА_12 , про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 09.01.1962 року зроблено відповідний запис за № 1 (арк.спр.22).

Однак, мати позивачки - ОСОБА_6 не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка.

Із матеріалів спадкової справи встановлено, що ОСОБА_6 подала нотаріусу заяву, у якій підтвердила, що їй відомо, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, зазначила, що на спадщину після смерті ОСОБА_2 вона не претендує, в суд за продовженням строку для прийняття спадщини звертатися не буде (спадкова справа №35/2022 арк.спр. 2).

Із матеріалів справи також встановлено, що у ОСОБА_2 крім позивача було четверо дітей, а саме дочка, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дочка, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується їх свідоцтвами про народження (арк.спр.23-26).

ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , яке видане Мокротинською сільською радою Жовківського району Львівської області 04.11.2008 року (арк.спр. 27).

ОСОБА_17 , померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області 18.02.2011 року (арк.спр. 28).

Тобто ОСОБА_14 та ОСОБА_17 померли ще до смерті спадкодавця, ОСОБА_2 .

Осіб, які б мали право на обов`язку частку і прийняли таку чи інших спадкоємців першої черги крім позивача, які б прийняли спадщину внаслідок спільного проживання разом із ОСОБА_2 на день його смерті чи внаслідок звернення до нотаріуса протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця, судом із матеріалів справи не встановлено.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Так як позивач була зареєстрована та постійно проживала разом із батьком, ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті, не заявила про відмову від прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що позивач прийняла спадщину після смерті батька, ОСОБА_2 , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Із довідки № 3365, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.09.2022 року, встановлено, що в КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 31 грудня 2012 року на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстрація не проводилась (арк.спр. 29).

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного встановлено, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином право власності на колгоспний двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно з вимогами чинного на той час законодавства в погосподарській книзі Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Згідно з довідкою № 117, яка видана 24.03.2023 року виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 і належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборон відчуження та арештів немає (арк.спр.30).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Суд враховує, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ, який б підтверджував право власності батька, ОСОБА_2 , на житловий будинок, оскільки реєстрація права власності не проводилася.

З технічного паспорта на будинок садибного типу, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 12.09.2022 року, Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва та з довідки-характеристики № 3366, який виданий Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 20.09.2022 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 встановлено, що рік побудови житлового будинку 1986, площа забудови 119,7 м.кв., загальна площа житлового будинку 92,5 м. кв., житлова площа 52,7 м. кв., допоміжні приміщення: два коридори, площею 8,4 м.кв. та 6,4 м.кв., кухня, площею 8,4 м.кв., санвузол, площею 4,7 м.кв., веранда, площею 11,9 м.кв. Також при будинку є господарська будівля з літньою кухнею, літня кухня, вбиральня, гараж, ворота, хвіртка, огорожі.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України, жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, ОСОБА_2 , прийняла після його смерті спадщину, так як була зареєстрована та постійно проживала з ним на час відкриття спадщини, тобто на день смерті батька, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після його смерті, осіб, які б мали право на обов`язкову частку і прийняли таку немає.

Оскільки ОСОБА_2 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 як голові та єдиному членові двору, а право власності на такий підтверджується записами в погосподарській книзі, суд дійшов висновку, що за позивачем ОСОБА_1 як спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 належить визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 92,5 м2, житловою площею 52,7 м2, допоміжна площа 39,8 м2, з господарськими будівлями та спорудами (господарська будівля з літньою кухнею, літня кухня, вбиральня, гараж, ворота, хвіртка, огорожі).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 22 червня 2023 року.

Суддя: Олещук М. М.