Справа№938/251/23
Провадження № 2/938/118/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судового засідання Мартищук Н.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

за участю :

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернулася до Верховинського районного суду з позовом до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у Вищій Банківській Школі в м.Познані із відділом в м.Хожові, в розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з даним позовом до суду та до досягнення сином віку двадцяти трьох років, за умови, що він буде продовжувати навчання.

Ухвалою від 20.04.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 05.05.2023, з повідомленням викликом сторін.

В судове засідання 05.05.2023 учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому процесуальним законом порядку.

Позивач у прохальній частині позовної заяви, просила справу розглядати без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. 04.05.2023 через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву та докази скерування такого позивачу. Також у поданому відзиві просив, справу розглянути за його відсутності.

Враховуючи, що відповідачем було подано відзив на позовну заяву, а визначені судом строки для подачі відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив не минули, з метою забезпечення змагальності сторін, повного та всебічного встановлення обставин справи, в судових засіданнях 05.05.2023 та 06.06.2023, розгляд справи відкладався.

В судове засідання 19.06.2023 учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи в судовому засіданні 19.06.2023 без її участі. Відповіді на відзив чи доказів скерування такої суду та відповідачу, від позивача не надійшло.

Відповідач причин неявки не повідомив, однак, як уже зазначалося судом, у відзиві на позовну заяву просив суд розглядати справу без його участі.

Відповідно до положень ч.2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи, що позивач та відповідач були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, та беручи до уваги заяви позивача і відповідача про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилається на те, що з 09.05.2003 по 03.04.2008 вона з відповідачем проживала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них народилося двоє синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.04.2008 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з нею. Зазначає, що до досягнення дітьми повноліття відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дітей. Проте, після досягнення повноліття молодшим сином, відповідач категорично відмовився сплачувати аліменти на його утримання. На даний час їхній спільний син ОСОБА_6 стаціонарно навчається у Вищій Банківській школі в м. Познані з відділом в м.Хожові, Польща. Навчання платне (3852 злотих за рік навчання) , окрім того, потрібно оплачувати проживання, харчування, транспорт та інші його потреби. А крім ОСОБА_6 на 2 курсі Національного університету «Львівська політехніка» навчається старший син ОСОБА_7 , який теж потребує матеріальної підтримки. Відповідач відмовився добровільно надавати кошти на утримання їхнього спільного сина ОСОБА_6 , мотивуючи це тим, що в нього є діти від іншого шлюбу, і він зобов`язаний їм надавати належне матеріальне утримання.

Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, оскільки, як їй відомо, має постійне місце роботи та заробітну плату. Просить позов задовольнити.

Правова позиція відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Відзив, обґрунтовано тим, що позивач, заявляючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, не обґрунтувала їх належними доказами. Зокрема, зазначає, що дійсно він має постійне місце роботи, де щомісячно отримує заробітну плату яка складає в середньому 7000,00грн. Із цієї зарплати він сплачував аліменти на двох синів - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ними повноліття, на підставі рішення Верховинського районного суду від 03.10.2016 у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу). Після досягнення сином ОСОБА_7 повноліття на підставі рішення Верховинського районного суду від 26.11.2021 він сплачує аліменти на його утримання в період його навчання в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), Про що позивач у своєму позові не повідомляє. Зазначає, що у разі задоволення позовних вимог у даній справі, загальний розмір стягуваних з нього аліментів становитиме 1/2 його заробітку (1/4+1/4) сплата яких є для нього непосильною, оскільки окрім синів у нього на утриманні є ще дві неповнолітні доньки від іншого шлюбу, а саме- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначає, що позивач не довела, що він має можливість надавати матеріальну допомогу обидвом повнолітнім синам у загальному розмірі половини заробітку, що перевищує сплачуваний розмір аліментів на них, поки вони були неповнолітніми.

Окрім цього відповідач звертає увагу на те, що позивач у позові вказує, що син ОСОБА_6 сплачує за навчання 3852 злотих на рік, однак на підтвердження цього не додає належний письмовий доказ з перекладом на українську мову.

Вважає, що позивач не дотрималась встановлених законом положень та не визначила позовну вимогу про стягнення аліментів на двох синів в єдиній частці від заробітку, з урахуванням вже стягнутої частки на утримання сина ОСОБА_7 , згідно рішення Верховинського районного суду від 26.11.2021.

На його думку, обставини, викладені у позовній заяві не відповідають дійсності, фактичним обставинам справи та не підтверджені належними доказами. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Фактичні обставини встановлені судом.

Згідно долученої до справи копії свідоцтва серії НОМЕР_1 , виданого Кривопільською сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області 05.04.2005 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьком є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_9 (а.с.11).

Згідно рішення Верховинського районного суду від 03.04.2008 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , укладений 09.05.2003 у Кривопільській сільській раді Верховинського району Івано-Франківської області, розірвано. Неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , залишено на проживання при матері ОСОБА_11 (а.с. 8).

13.11.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області видано свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (а.с. 7).

Згідно рішення Верховинського районного суду від 03.10.2016 вирішено: стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття (а.с. 9-10).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 24.02.2018 Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, 24.02.2018 ОСОБА_9 уклала шлюб із ОСОБА_12 . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_13 » (а.с.6).

Повнолітній ОСОБА_4 є студентом І академічного 2022/2023 курсу, стаціонарного навчання, першого ступеня (напрям:інформатика) Вищої Банківської Школі в Познані, записаної до обліку навчальних закладів, що супроводжується через Міністра Науки і Вищих навчальних шкіл за номером 47 на підставі ст.346 закону від 20.07.2018 Право про вищу освіту і науку (Р.З. від 2018р. поз.1668 із змінами). Наука на навчаннях першого ступеня має тривалість 3,5 роки. Вказана обставина підтверджується довідкою (на польській мові із засвідченим перекладом на українську) цього навчального закладу від 01.09.2021 №3293 (а.с. 12-13).

Рішенням Верховинського районного суду від 26.11.2021 вирішено: стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період його навчання у Національному університеті "Львівська політехніка", але не довше ніж до досягнення ним 23 -ох років (а.с. 25-26).

Згідно довідки про склад сім`ї №450 від 03.05.2023, виданої Кривопільким старостинським округом Верховинської селищної ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . До складу його сім`ї входять: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 -дружина; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 -дочка, учениця Великоходацької гімназії та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - дочка, учениця Великоходацької гімназі (а.с.27)

З довідки про доходи №33, (без дати) Верховинським водопровідно-каналізаційним підприємством вбачається, що заробітна плата ОСОБА_2 , який працює на посаді машиніста водопроводу, за період з 01.10.2022 по 31.12.2023, в середньому складає 7000грн. та з його заробітку проводиться відрахування на аліменти (а.с. 28).

Оцінка суду.

Як вбачається із позовної заяви, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу утриманням їх спільної повнолітньої дитини, який продовжує навчання, та які врегульовано главою 16 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, доньки у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) с тан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, доньки; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Як зазначено в правовому висновку Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року у справі №382/1093/16-ц (провадження №61-12568св18), положеннями статті 201 СК України не передбачено застосування вимог статті 182 для визначення мінімального граничного розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Зазначене у статті 200 СК України відсилання до норми статті 182 цього Кодексу стосується лише врахування судом тих обставин, які мають істотне значення та впливають на розмір аліментів (частина перша статті 182 СК України).

Тобто право на утримання аліментів на повнолітню дитину виникає тільки за певних необхідних умов. У разі настання відповідних обставин, утримання повнолітніх дітей на період їх навчання до 23 років є для батьків саме обов`язком.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Одночасно, у відповідності до положень ст.76 ЦПК України доказування у цивільних справах здійснюється за допомогою визначених засобів доказування, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За змістом положень ЦПК України:

- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 3 і 4 ст. 12 ЦПК України);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків (ч. ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України);

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 , який є сином сторін по справі, та який після досягнення повноліття (на день звернення з даним позовом до суду не досяг 23 років) продовжує навчання.

Зокрема згідно довідки Вищої Банківської Школи в Познані 01.09.2021 №3293, повнолітній ОСОБА_4 є студентом І академічного 2022/2023 курсу, стаціонарного навчання, першого ступеня (напрям: інформатика) Вищої Банківської Школи в Познані. Наука на навчаннях першого ступеня має тривалість 3,5 роки.

Позивач стверджує, що її син ОСОБА_4 навчається саме на платній формі навчання а також йому потрібно оплачувати проживання, харчування, транспорт та інші його потреби. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання Їх сина ОСОБА_6 , оскільки, має постійне місце роботи та заробітну плату.

Разом з тим, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітнього сина сторін потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників, тощо).

Зокрема позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували, що їх із відповідачем син ОСОБА_4 навчається на платній формі навчання, який розмір такої плати становить у місяць чи рік.

Долучена позивачем до матеріалів справи довідка Вищої Банківської Школи в Познані 01.09.2021 №3293 не містить жодної інформації про те, що за навчання ОСОБА_4 у вказаному навчальному закладі, сплачуються чи повинні сплачуватись певні кошти, та в якій сумі.

Щодо долученого позивачем документа, який у додатках до позовної заяви зазначений, як: «копія квитанції про оплату за ІІ семестр навчання сина ОСОБА_6 у вищевказаному навчальному закладі», то такий викладений на іноземній мові та не містить належного перекладу на українську мову.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова, а відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про засади державної мовної політики» державною мовою України є українська мова.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.14 вказаного Закону, судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Згідно з ч.1 ст.9 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

У свою чергу, із наданих ВССУ роз`яснень, які викладені у листі «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16 травня 2013 року слідує, що суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом українською мовою.

Отже, у разі, коли письмові докази подаються до суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально посвідчена в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до пункту 1.4. Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 814 від 20 серпня 2019 року, діловодство в суді ведеться державною мовою, крім випадків, передбачених законодавством України. У діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд визнає вказаний документ, який названий позивачем як: «копія квитанції про оплату за ІІ семестр навчання сина ОСОБА_6 у вищевказаному навчальному закладі», неналежним доказом, оскільки такий викладений на іноземній мові та не містить належного перекладу на українську мову, що позбавляє суд можливості оцінити такий, дослідити його зміст, зокрема хто є платником за цим документом, призначення платежу, тощо.

Позивачем також не надано жодних доказів, які б підтверджували витрати її сина ОСОБА_4 на житло чи транспорт, їх розмір.

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 суд враховує також те, що відповідно до наведених положень законодавства, батьки зобов`язані утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, за умови, що у зв`язку із таким навчанням вони потребують матеріальної допомоги, а батьки мають змогу надавати таку допомогу.

Позивачем не надано жодних доказів, що їх із відповідачем син ОСОБА_4 , будучи повнолітнім, однак через навчання, позбавлений можливості працювати та не отримує жодного доходу, в тому числі стипендії.

Суд також враховує те, що відповідач хоча і отримує дохід, однак враховуючи розмір такого доходу, який становить в середньому 7000,00грн, сплату ним аліментів на утримання старшого сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу), що становить приблизно 1750,00грн, наявність на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, може призвести до негативних наслідків у виді неналежного утримання відповідачем і своїх дітей і самого себе.

Слід зазначити, що до матеріалів справи не долучено жодних доказів, які б давали підстави для висновку, що відповідач неналежним чином виконує свої аліментні зобов`язання за рішенням суду від 26.11.2021.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує також обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. У матеріалах справи відсутні докази щодо понесення позивачем витрат на утримання повнолітнього сина, пов`язаних з його навчанням (в тому числі проживанням, харчуванням).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 279, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , місце проживання с.Кривопілля Верховинського району Івано-Франківської області, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання с. Стаїще, присілок Стаїще Верховинського району Івано-Франківської області, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення складено 26.06.2023.

Суддя Роман ДЖУС