РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року

м. Рівне

Справа № 949/1341/23

Провадження № 22-ц/4815/1153/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання : Мороз А.В.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

заінтересована особа Дубровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західого міжрегіонального управління Міністерства юстиції

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 липня 2023 року, постановлену в складі судді Отупор К.М., у справі № 949/1341/23

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дубровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західого міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернулась до суду із заявою про встановлення факту батьківства.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син ОСОБА_3 . Батьком дитини був записаний ОСОБА_4 , оскільки вона перебувала із ним у шлюбі. Однак, біологічним батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у той період часу у неї були стосунки. ОСОБА_5 відразу повністю визнав ОСОБА_6 своєю дитиною, надав посильну допомогу для нього, в тому числі і матеріальну. ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 помер.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 червня 2023 року, було виключено запис про ОСОБА_4 , як про батька з актового запису про народження ОСОБА_3 .

Наразі в позивачки виникла необхідність встановити факт батьківства з метою одержання соціальної допомоги на дитину у зв`язку зі втратою годувальника, що має юридичне значення.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дубровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західого міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернулась до суду із заявою про встановлення факту батьківства задоволено.

Встановлено факт батьківства ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Тумень, Дубровицького району Рівненської області, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо дитини - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Городище, Сарненського району Рівненської області.

Зобов`язано Дубровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західого міжрегіонального управління Міністерства юстиції, внести зміни до актового запису №05 від 18 липня 2017 року про народження дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Городище, Сарненського району Рівненської області, вказавши батьком дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Дубровиця, Сарненського району Рівненської області.

В апеляційній скарзі представник заявника, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував що між заявницею та спадкоємцями померлого ОСОБА_5 існує спір про право на спадщину, а тому справа не може бути розглянута в порядку окремого провадження. Крім того, зазначає, що заявниця неправильно визначила учасників справи, а саме заінтересовану особу, що впливає на права та інтереси інших осіб.

Вважає що звіт ДНК про встановлення факту спорідненості не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки цей результат підтверджує лише спорідненість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як батька та сина.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 з 2006 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_4 , який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 лютого 2021 року, було розірвано (а.с.8).

В період шлюбу народилася дитина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьком дитини записаний ОСОБА_4 (а.с.7).

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 червня 2023 року, було виключено запис про ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , як про батька з актового запису про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).

У своїй заяві заявниця стверджує, що біологічним батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у той період часу у неї були стосунки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9).

В подальшому, зміни до актового запису про народження сина заявниці були вчинені у відповідності до статті 135 Сімейного кодексу України, а саме в графі "Батько" вказано її прізвище " ОСОБА_9 ", а ім`я та по батькові з її слів - ОСОБА_10 .

На підтвердження факту батьківства ОСОБА_5 до малолітнього ОСОБА_7 , заявницею надано звіт ДНК про встановлення факту спорідненості.

Частиною 1 статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до частини 1 статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини 1 статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.

Як встановлено ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою, поданої в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт батьківства ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо дитини - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 та внести відповідні зміни про батька до актового запису № 05 від 18 липня 2017 року про народження дитини.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Розглядаючи заяву про встановлення факту батьківства суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлення факту батьківства не пов`язане зі спором про право і відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правильність наведених заявником фактів і доказів.

З таким висновком апеляційний суд не погоджується, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, пов`язаних з метою встановлення такого юридичного факту.

Основними завданнями управління Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом, відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2.

Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органом, що здійснює виплати у зв`язку із втратою годувальника визначено Пенсійний фонд України.

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України та його управління в районах, містах є суб`єктами владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Слід також зазначити, що до участі у справі не залучено заінтересовану особу Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області, права якої знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявника.

Установлено, що вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за дитиною певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати пенсії по втраті годувальника. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Разом з тим із матеріалів справи убачається, що встановлення цього факту необхідно для оформлення як прав на спадкування після смерті ОСОБА_5 , так і оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Між тим встановлено, що між заявницею та спадкоємцями ОСОБА_5 існує спір про право на спадщину.

Апеляційний суд, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку окремого провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку позовного провадження, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

За таких обставин колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 не може бути розглянута в порядку окремого провадження.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

З урахуванням викладеного, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із залишенням заяви про встановлення факту батьківства без розгляду з підстав, передбачених частиною 4 статті 315 ЦПК України.

При цьому ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до суду із позовом про захист цивільних прав, які вважає порушеними, не визнаними чи оспорюваними із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства та у порядку, який визначено ЦПК України.

Відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись статтями 294, 315, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 липня 2023 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 21 грудня 2023 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.