Постанова

Іменем України

14 червня 2023 року

м. Київ

справа № 450/5297/21

провадження № 61-396св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Моісєєва Ольга Ярославівна,

третя особа - Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2022 року у складі судді Мельничук І. І. та постанову Львівського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних заяв

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Моісєєвої О. Я., третя особа - Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, про визнання незаконною постанови приватного нотаріуса.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат - ОСОБА_2 , який проживав у АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину земельної ділянки та 1/2 частину будинку, які брат фактично успадкував після смерті матері - ОСОБА_3 , але не встиг оформити спадкові права.

Позивач зазначала, що діти спадкодавця: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на момент смерті батька постійно із спадкодавцем не проживали, оскільки тривалий час живуть в Іспанії та заяв про прийняття спадщини не подавали.

Вона, будучи на час смерті брата за межами України, в Грецькій Республіці, звернулася до консульської установи 23 вересня 2020 року із заявою про прийняття спадщини, яка 01 жовтня 2020 року надійшла до приватного нотаріуса Мойсеєвої О. Я.

Посилалася на те, що 23 вересня 2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса щодо видачі їй свідоцтва на право на спадщину за законом, однак постановою від 29 вересня 2021 року їй було відмовлено. На думку нотаріуса доказом своєчасного прийняття спадщини донькою спадкодавця ОСОБА_4 є її постійне місце реєстрації з померлим.

Вважала, що державна реєстрація дочки у спірному житловому будинку не є беззаперечним доказом її постійного проживання на момент смерті батька за адресою реєстрації. Твердження нотаріуса про те, що у даній спадковій справі спадщину прийняла дочка померлого ОСОБА_4 є лише її припущеннями, які не підтверджені жодними доказами.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд визнати постанову приватного нотаріуса Мойсеєвої О. Я. від 29 вересня 2021 року про відмову у видачі їй свідоцтва на право на спадщину незаконною.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що при винесенні постанови про відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , приватний нотаріус Моісєєва О. Я. діяла відповідно до вимог законодавства.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 липня 2022 року у задоволенні заяви приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Моїсєєвої О. Я. про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Ухвала районного суду мотивована тим, що доказів, зокрема детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт тощо, щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що реально підтверджує заявлений розмір витрат на надання правової допомоги Приватному нотаріусу Львівського районного нотаріального округу Моісєєвій О. Я. у справі № 450/5297/21 відповідачем не надано, що виключає можливість задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2022 року - без змін.

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Моїсєєвої О. Я. задоволено.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 липня 2022 року скасовано.

Заяву приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Моісєєвої О. Я. про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Моісєєвої О. Я. 20 000 грн судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд зазначив, що у померлого ОСОБА_5 є двоє дітей, які є спадкоємцями першої черги за законом: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . При цьому, ОСОБА_4 зареєстроваа за однією адресою зі спадкодавцем, заяви про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_4 нотаріусу не подала.

Ураховуючи, що позивач не надала доказів скасування реєстрації місця проживання спадкоємця першої черги ОСОБА_4 за місцем проживання спадкодавця ОСОБА_2 , як і не було надано таких відповідачу на час вчинення нотаріальної дії, відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус діяла в межах законодавства.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час прийняття ухвали про відмову в ухваленні додаткового рішення, оскільки відповідачем доведено розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу, а позивачем заяв про зменшення заявлених витрат не подано.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким її позов задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У січні 2023 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

У лютому 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 червня 2023 року справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що сама по собі реєстрація місця проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити про своєчасність прийняття спадщини. Вважає, що реєстрація ОСОБА_4 у спірному житловому будинку не є достатньою правовою підставою, яка підтверджує її постійне проживання з батьком на час відкриття спадщини, оскільки спростовується матеріалами справи.

Зазначає, що суд апеляційної інстанції належно не повідомив її про відкриття апеляційного провадження за скаргою відповідача на додаткове рішення Пустомитівського районного суду від 15 липня 2022 року, копії апеляційної скарги їй не надсилав, розгляд справи провів без її участі, не повідомивши її про дату апеляційного розгляду, що унеможливило заявити про зменшення заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17 (провадження № 14-173цс20) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17, від 12 квітня 2021 року у справі № 589/1863/13-ц, від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 вказує порушення норм процесуального права, а саме постанова апеляційного суду оскаржується з підстав, передбачених частиною першою статті 411 ЦПК України, оскільки суд розглянув справу за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, що передбачено пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2023 року представник приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Моісєєвої О. Я. - адвокат Оприско М. В. подав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначив, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Зазначає, що постанови Верховного Суду, на які посилається скаржник, не є релевантними до цієї справи, так як обставини справ, у яких вони ухвалені, не є подібними до даної справи.

Вважає доводи заявника про неналежне повідомлення про розгляд справи судом апеляційної інстанції такими, що не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи. Крім того, у судове засідання, яке відбулося 28 листопада 2022 року, ОСОБА_1 разом зі своїм представником прибули. Але запізнилися і зайшли в зал, коли колегія суддів апеляційного суду видалилася до нарадчої кімнати.

Фактичні обставини, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

23 вересня 2020 року ОСОБА_1 , яка є рідною сестрою ОСОБА_2 , звернулася до консульської установи України в Грецькій Республіці із заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_2 (а. с. 6).

Згідно з поданою заявою приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Моісєєвою О. Я. заведена спадкова справа № 95/2020.

23 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Моісєєвої О. Я. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину (а. с. 7).

Постановою приватного нотаріуса Моісєєвої О. Я. від 29 вересня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належне ОСОБА_2 майно у зв`язку з тим, що вона є спадкоємцем другої черги та існує спадкоємець першої черги, який спадщину прийняв, але ще не звернувся за оформленням своїх спадкових прав (а. с. 8).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 211 ЦПК України про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Частиною другою статті 128 ЦПК України визначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Згідно із частиною першою статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Верховним Судом встановлено, що судом апеляційної інстанції не було належно повідомлено ОСОБА_1 та її представника - адвоката Жаровського К. К. про розгляд справи, призначений на 28 листопада 2022 року на 14 год. 45 хв.

На судовому засіданні, яке відбулося 28 листопада 2022 року, був присутній представник Приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Моісєєвої О. Я. - адвокат Оприско М. В.

Ні позивач ОСОБА_1 , ні її представник - адвокат Жаровський К. К. участі у зазначеному судовому засіданні не брали.

У матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджують повідомлення ОСОБА_1 та/або її представника - адвоката Жаровського К. К. про призначення справи до розгляду на 28 листопада 2022 року.

Проте, у справі містяться довідки про доставку смс-повідомлення від 22 листопада 2022 року одержувачу ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 (а. с. 138, 146).

Зазначені виклики (повідомлення) на адресу ОСОБА_1 не відповідають вимогам процесуального закону.

Відповідно до частин одинадцятої, тринадцятої статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Встановлено, що у матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_1 про бажання отримувати повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії за допомогою засобів мобільного зв`язку, отже, відправлення судом апеляційної інстанції смс-повідомлення на номер НОМЕР_1 не може вважатися належним повідомленням ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи.

Подібні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 31 січня 2023 року у справі № 693/812/21 (провадження № 61-11611св22).

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також грубим порушенням вимог статей 128-130, 372 ЦПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Однак, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд на зазначені вимоги процесуального законодавства уваги не звернув, розглянув справу без належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, не відклав його, причин неотримання заявником повідомлення не з`ясував, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Зазначене має важливе значення як при вирішенні спору по суті, так і при вирішенні клопотання про стягнення судових витрат за професійну правничу допомогу. Так, згідно із частиною шостою статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте це можливо зробити лише будучи належним чином повідомленим про дату судового розгляду, отримавши відповідні клопотання іншої сторони. Таких дій щодо ОСОБА_1 апеляційним судом не вчинено.

Розглянувши справу без належного повідомлення ОСОБА_1 , апеляційний суд належно не врахував її доводів, заперечень, не виклав це у постанові суду, що є порушенням статті 382 ЦПК України.

При новому розгляді справи апеляційному суду слід звернути увагу на склад учасників справи, які повинні бути залученими з огляду на предмет позову і врахувати роз`яснення, надані судам у постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» (з відповідними змінами і доповненнями), оскільки вона в частині складу сторін спору, можливих вимог до нотаріуса, не втратила своєї актуальності.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Щодо судових витрат

У підпункті в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

За загальним правилом, при розподілі судових витрат у резолютивній частині судового рішення за результатами розгляду та вирішення справи встановлюється обов`язок сторони, не на користь якої ухвалено таке судове рішення, відшкодувати (компенсувати) іншій стороні понесені судові витрати із вказівкою на чіткий розмір відповідних судових витрат.

У справі, що переглядається, касаційна скарга ОСОБА_1 задовольняється частково, а справа передається на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Тобто остаточного рішення по суті спору касаційним судом не було прийнято, а тому за таких обставин підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відсутні.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028сво18).

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець С. Ф. Хопта