Справа № 591/1068/23
Провадження № 2/591/145/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» до ОСОБА_1 , 3-ї особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІБК «ГІДРОСФЕРА»

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу

встановив:

Позивач Приватне акціонерне товариство "СУМБУД" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу майнових прав №26 від 14 липня 2020 року в сумі 252000,00 грн., у відповідності до якого Відповідачка придбала майнові права на нерухоме майно однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,0 кв. м. Також позивач просить стягнути 109246,43 гривень втрати від інфляції та 19397,84 гривень три відсотки річних.

15.02.2023 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми позовну заяву було залишено без руху до усунення недоліків.

23.02.2023 року, після усунення Позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито провадження, і призначено до судового розгляду.

10.05.2020 року від представника Відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Цимбала Б.П. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що Відповідачка не укладала з Позивачем договору купівлі-продажу майнових прав від 14 липня 2020 року № 26, предметом якого є майнові права на нерухоме майно однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Також у відзиві зазначено, що право Відповідачки на передачу їй нежитлового приміщення АДРЕСА_1 виникло на підставі іншого договору, ніж був зазначений Позивачем у позові, а саме на підставі договору відступлення права вимоги №12 від 14.07.2020 року, по якому Відповідачка повністю розрахувалася.

Від Представника Відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Цимбала Б.П. надійшла заява про залучення до участі у справі ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" як третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Заява обґрунтована тим, що майнові права, які є предметом договору купівлі-продажу майнових прав №26 від 14 липня 2020 року були продані Позивачем ще в 2018 році ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 3 від 05 березня 2018 року. В подальшому ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" відступило право вимоги на майнові права на нерухоме майно нежитлове приміщення № 69а у будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 42,0 кв. м. іншій особі. Згодом право вимоги на зазначені майнові права було відступлене Відповідачці. Оскільки ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" є тією особою, яка безпосередньо проводила розрахунки з Позивачем за спірні майнові права, та в подальшому відступало ці права за грошову винагороду, рішення у справі може вплинути на права та обов`язки ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" щодо однієї зі сторін по справі.

09.10.2023 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми заява представника Відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Цимбала Б.П. задоволена, залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" (40022, м. Суми, вул. Юрія Ветрова, 4; ).

Також від представника Відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Цимбала Б.П. надійшло клопотання про забезпечення судових витрат.

Третьою особою по справі - ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" надані суду пояснення третьої особи щодо позову, за змістом яких ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" проти позову заперечує, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. В поясненнях зазначено, що майнові права на нежитлове приміщення № 69а у будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 42,0 кв.м, були продані Позивачем в 2018 році ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 3 від 05 березня 2018 року.

Протоколом взаєморозрахунків між ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" та АТ "СУМБУД" № 18/04-18 від 18 квітня 2018 року сторонами проведений залік однорідних зустрічних вимог та засвідчено підписами сторін проведення ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" повного розрахунку з АТ "СУМБУД" по договору купівлі-продажу майнових прав №3 від 05.03.2018 року в частині проведення розрахунків за майнові права на нежитлове приміщення № 69а у будинку АДРЕСА_2 . Тобто, майнові права на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 були придбані ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА", яке повністю розрахувалося з АТ "СУМБУД".

В день складання вищезазначеного протоколу, ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" на підставі договору відступлення права вимоги №1 від 18.04.2018 року, що був укладений за згодою АТ "СУМБУД", відступило ОСОБА_2 право вимоги на майнові права на нерухоме майно нежитлове приміщення № 69а у будинку АДРЕСА_2 .

Після ознайомлення з поясненнями третьої особи, Позивачем надані суду Акт внутрішнього комплексного аудиту окремих видів діяльності АТ "СУМБУД" за період 2015-2021 роки від 28.02.2023 року з додатками, довідка від 28.02.2023 року про дебіторську заборгованість ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА", щодо якої строк позовної давності минув, бухгалтерська довідка від 28.02.2023 року, наказ № 4-АТ від 02.03.2023року та висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи за адвокатським запитом по кримінальному провадженню № 0002794. Позивач стверджує, що ці документи є доказами того, що в бухгалтерському обліку Позивача відсутні відповідні проводки щодо проведення з ним розрахунків третьою особою ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" шляхом заліку зустрічних вимог.

Представник позивача ПрАТ «СУМБУД» адвокат Ємельяненко С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить суд їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_1 , її представник адвокат Цимбал Б.П. в судовому засіданні проти позову заперечували з підстав зазначених у відзиві.

3-тя особа: ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, представник до суду не з`явився.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що між ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" та АТ "СУМБУД" був укладений договір купівлі-продажу майнових прав №3 від 05 березня 2018 року, предметом якого є майнові права на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 42,05 кв. м, власником якого на день звернення Позивача до суду є Відповідачка ОСОБА_3 . Цей факт Позивачем не заперечується.

Згідно з п. 2.1. договору від 05 березня 2018 року № 3, ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" купило у АТ "СУМБУД" майнові права на нежитлове приміщення № 69а у будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 42,05 кв. м.

Згідно з п. 2.2. договору від 05 березня 2018 року №3, загальна площа об`єкта нерухомості, вказаного в цьому договорі, є проектною. Фактична площа об`єкта нерухомості на момент передачі об`єкта нерухомості покупцю буде уточнена після проведення БТІ обміру об`єкта нерухомості та може відрізнятися від проектної.

Пунктом 3.2. договору № 3 від 05.03.2018 року передбачено, що продавець зобов`язаний передати майнові права на об`єкт нерухомості в порядку та на умовах, визначених в статті 5 договору. Згідно з п. 5.1. статті 5 договору № 3 від 05.03.2018 року, передача покупцю права власності на майнові права на об`єкт нерухомості здійснюється за двостороннім актом прийому-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості, який підписується сторонами впродовж двох днів з моменту сплати 100 відсотків ціни майнових прав.

Протоколом взаєморозрахунків між ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" та АТ "СУМБУД" № 18/04-18 від 18 квітня 2018 року, факт складання та підписання якого Позивач не заперечує, сторонами проведений залік однорідних зустрічних вимог та засвідчено підписами сторін проведення ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" повного розрахунку з АТ "СУМБУД" по договору купівлі-продажу майнових прав №3 від 05.03.2018 року в частині проведення розрахунків за майнові права на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 . Тобто, майнові права на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 були придбані ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА", та ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" повністю розрахувалося за них з АТ "СУМБУД" .

В день складання вищезазначеного протоколу, ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" на підставі договору відступлення права вимоги №1 від 18.04.2018 року, однією із сторін якого є АТ "СУМБУД", як Боржник, відступило ОСОБА_2 право вимоги на майнові права на нерухоме майно нежитлове приміщення № 69а у будинку АДРЕСА_2 . Факт укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 18.04.2018 року Позивачем не заперечується.

На виконання п. 8 договору відступлення права вимоги № 1 від 18.04.2018 року ОСОБА_2 провела повний розрахунок з ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" в сумі 252300,00 гривень, що підтверджується довідкою ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" від 31.03.2020 року.

ОСОБА_2 набула права вимагати від АТ "СУМБУД", після введення об`єкта будівництва в експлуатацію, передачі їй у власність об`єкта нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .

В подальшому, право вимоги на майнові права на нерухоме майно нежитлове приміщення № 69а у будинку АДРЕСА_2 , неодноразово відступалося на підставі договорів відступлення права вимоги, стороною в яких, як боржник, виступало АТ "СУМБУД". З матеріалів справи вбачається, що: 21.03.2019 року ОСОБА_2 на підставі договору відступлення права вимоги №7 , укладеного з АТ "СУМБУД" та ОСОБА_4 , уступила ОСОБА_4 право вимоги на майнові права на нерухоме майно - нежитлове приміщення № 69а у будинку АДРЕСА_2 .; 11.04.2019 року ОСОБА_4 на підставі договору відступлення права вимоги №8, укладеного з АТ "СУМБУД" та ОСОБА_5 уступив ОСОБА_5 право вимоги на майнові права на нерухоме майно нежитлове приміщення № 69а у будинку АДРЕСА_2 .

14.07.2020 року ОСОБА_5 на підставі договору відступлення права вимоги № 12, укладеного з АТ "СУМБУД" та Відповідачкою по справі ОСОБА_6 , відступила Відповідачці по справі - ОСОБА_7 право вимоги на 1/2 майнових прав на нерухоме майно нежитлове приміщення № 69а у будинку АДРЕСА_2 . Факт укладення та підписання договору Позивач не заперечує, але зазначає, що не отримував розрахунку від жодної з осіб, з якими укладалися договори відступлення права вимоги, зазначені вище.

Пунктом 5 тристороннього договору відступлення права вимоги від 14 липня 2020 року №12, укладеного між АТ "СУМБУД", ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , сторони передбачили, що АТ "СУМБУД" як Боржник, підписуючи даний договір, підтверджує відсутність заперечень проти вимог нового кредитора та погоджується із заміною кредитора по договору купівлі-продажу майнових прав № 20 від 12 квітня 2020 року.

Пунктом 6 укладеного між АТ "СУМБУД", ОСОБА_5 та Відповідачкою - ОСОБА_6 тристороннього договору відступлення права вимоги від 14 липня 2020 року №12 сторони погодили, що до ОСОБА_1 переходять усі права, які забезпечують виконання обов`язків АТ "Сумбуд", в тому числі кошти сплачені ОСОБА_5 зараховуються як внесок ОСОБА_1 в сумі 126000,00 грн., у т.ч. ПДВ.

Пунктом 8 тристороннього договору відступлення права вимоги від 14 липня 2020 року № 12 передбачено, що після виконання всіх зобов`язань, пов`язаних з цим договором, ОСОБА_3 зобов`язується компенсувати ОСОБА_5 вартість майнових прав у сумі 126000 грн., у т.ч. ПДВ, після чого ОСОБА_5 втрачає 1/2 частину майнових прав на майнові права на нерухоме майно нежитлове приміщення № 69а у будинку АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу майнових прав № 20 від 12 квітня 2019 року укладеного між ОСОБА_5 і АТ "СУМБУД".

Таким чином, за умовами тристороннього договору відступлення права вимоги від 14 липня 2020 року №12, стороною за яким було, у тому числі і АТ "СУМБУД", у Відповідачки ОСОБА_1 виник обов`язок щодо сплати вартості частини майнових прав саме ОСОБА_5 в якості компенсації сплаченого нею внеску у сумі 126000,00 грн..

Крім того, згідно з п.п. "а" п. 2 договору відступлення права вимоги № 12 від 14.07.2020 року АТ "СУМБУД" зобов`язано було укласти договір купівлі-продажу майнових прав на придбання нежитлового приміщення АДРЕСА_1 на двох осіб. Згідно з п. 3 цього ж договору право вимоги, що відступається Відповідачці, засвідчується договором купівлі-продажу майнових прав. На виконання вищезазначених умов договору відступлення права вимоги №12 від 14.07.2020 року між АТ "Сумбуд", ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , укладений договір купівлі-продажу майнових прав від 14 липня 2020 року № 26. П. 4.2. договору купівлі-продажу майнових прав від 14 липня 2020 року № 26 передбачено, що сплата грошових коштів по договору проводиться Покупцем в національній валюті України, шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця, або внесенням готівки, або іншим чином згідно діючого законодавства, зокрема розрахунки за даним договором можуть бути проведені у порядку передбаченому нормами ст. 601 Цивільного кодексу України.

Зі змісту наведених положень договору відступлення права вимоги № 12 від 14.07.2020 року та договору купівлі-продажу майнових прав від 14 липня 2020 року № 26 вбачається, що договори стосуються одного й того ж майна (майнових прав на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 ), договір купівлі-продажу в даному випадку є похідним, тобто укладений на виконання основного договору, а саме - договору відступлення права вимоги, і розрахунок по договору купівлі-продажу здійснюється шляхом проведення розрахунку по договору відступлення права вимоги.

Такий порядок розрахунків відповідає вимогам частин 2 та 3 статті 6 ЦК України, якими передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Передбачений порядок розрахунків в основному та похідному договорах не протирічить вимогам статті 526 ЦК України, якою передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Також, одночасно з укладанням договору купівлі-продажу майнових прав від 14 липня 2020 року №26 між АТ "Сумбуд", ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , Позивачем було складено та підписано акт прийому-передачі нежитлового приміщення, за яким АТ "Сумбуд" передало ОСОБА_5 та ОСОБА_7 нерухоме майно нежитлове приміщення № 69а, площею 42,00 кв. м. у будинку АДРЕСА_2 . В акті зазначено, що згідно довідки № 28м.п./20-69а від 14 липня 2020 року покупець виконав свої зобов`язання згідно договору купівлі-продажу майнових прав № 26 від 14 липня 2020 року, і сторони не мають претензій одна до одної.

У зв`язку із зазначеним, необґрунтованими є доводи Позивача про те, що ОСОБА_3 не розрахувалася за договором купівлі-продажу майнових прав від 14 липня 2020 року №26, оскільки на банківські рахунки та в касу Позивача від неї не надходили грошові кошти. У Відповідачки виник обов`язок зі сплати грошових коштів саме ОСОБА_5 , яка відступила Відповідачці право вимоги за договором купівлі-продажу майнових прав №20 від 12 квітня 2019 року. Позивач АТ "СУМБУД", як сторона тристороннього договору відступлення права вимоги від 14 липня 2020 року №12, та тристороннього договору купівлі-продажу майнових прав від 14 липня 2020 року №26 підписуючи дані договори, підтвердив відсутність у нього заперечень щодо визначеного сторонами порядку розрахунку за майнові права на нежитлове приміщення.

Посилання позивача на те, що від ОСОБА_5 грошові кошти на поточні рахунки та до каси підприємства за договором купівлі-продажу майнових прав №20 від 12 квітня 2019 року також не надходили, не можуть слугувати підставою для стягнення грошових коштів з Відповідачки враховуючи, таке: по-перше, у останньої виник обов`язок зі сплати грошових коштів саме ОСОБА_5 внаслідок відступлення нею Відповідачці права вимоги за договором купівлі-продажу майнових прав; по-друге, враховуючи ланцюг договорів відступлення права вимоги, першим покупцем спірного майна було ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" - третя особа по справі, яка розрахувалась з Позивачем шляхом заліку однорідних зустрічних вимог, що підтверджується Протоколом взаєморозрахунків між ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" та АТ "СУМБУД" № 18/04-18 від 18 квітня 2018 року. До того ж, заявлені позовні вимоги призведуть до подвійного стягнення грошових коштів з Відповідачки, що суперечить принципам розумності та добросовісної поведінки сторін договору.

Доводи Позивача, про те, що майнові права по спірній квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 42,0 кв. м. , згідно даних інвентаризації розрахунків з ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" є неоплаченими на момент позову, що підтверджується, на його думку, актом внутрішнього комплексного аудиту окремих видів діяльності АТ "СУМБУД" за період 2015-2021 роки від 28.02.2023 року з додатками, довідкою від 28.02.2023 року про дебіторську заборгованість ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА", щодо якої строк позовної давності минув, бухгалтерською довідкою від 28.02.2023 року, наказом № 4-АТ від 02.03.2023 року та висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи за адвокатським запитом по кримінальному провадженню № 0002794, не заслуговують на увагу, оскільки: по-перше - предметом договору купівлі-продажу майнових прав від 14 липня 2020 року №26, на підставі якого заявлені позовні вимоги, є нежитлове приміщення, а не квартира. По-друге - Відповідачкою було подано до суду, в якості доказу отримання Позивачем оплати за спірне майно, засвідчений підписами сторін Протокол взаєморозрахунків між ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" та ПАТ "СУМБУД" № 18/04-18 від 18 квітня 2018 року, за змістом якого сторонами проведений залік однорідних зустрічних вимог та проведено ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" повний розрахунок з ПАТ "СУМБУД" по договору купівлі-продажу майнових прав №3 від 05.03.2018 року в частині проведення розрахунків за майнові права на нежитлове приміщення № 69а у будинку АДРЕСА_2 .

Зазначений протокол, є первинним документом в розумінні статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та є підставою для відображення в бухгалтерському обліку Позивача господарської операції щодо проведення розрахунків за спірне майно.

Частиною 3 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Частиною 3 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

За таких обставин, оскільки факт проведення розрахунку підтверджений первинним документом, не відображення операції щодо проведення розрахунку в реєстрах бухгалтерського обліку Позивача не надає йому право вимагати здійснення оплати повторно.

Для встановлення боргового зобов`язання саме у Відповідача, Позивачу необхідно спростувати факт, що спірне майно на момент укладення договору не належало Позивачу, оскільки було ним відчужене іншим особам до укладення договору купівлі-продажу. А також спростувати факт укладення договору купівлі-продажу № 26 від 14.07.2020 року саме з метою виконання умов договору відступлення права вимоги № 12 від 14.07.2020 року, а не як самостійний договір.

Відповіднодо ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожногодоказу(групи доказів).

У частині 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Відповідно до частин 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити певний стандарт доказування обраний судом.

Саме стандарт доказування, поряд із внутрішнім переконанням судді, дозволяє оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суддю у своїй версії, що робить оцінку доказів об`єктивною та більш обґрунтованою. Застосування певного стандарту доказування, дозволяє продемонструвати у судовому акті розумовий процес судді щодо оцінки доказів.

Стандарт доказування це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним. Іншими словами, це певний критерій (поріг) прийняття рішення для суду, через установлення певної міри, ступеня доведеності (переконання/впевненості), досягнувши якої факт вважається встановленим.

Вітчизняне процесуальне законодавство, за виключенням кримінального, чітко не визначає певні стандарти доказування, що є більш характерним для англосаксонської правової системи. Натомість, судові акти різних національних судових інстанцій (Верховного Суду - справи № 917/1307/18, № 916/2403/18, № 910/18036/17, № 905/2382/17), як і Європейського суду з прав людини і основоположних свобод (рішення по справі "Бендерський проти України") орієнтують судову практику застосовувати при оцінці доказів в цивільному процесі стандарт доказування "баланс ймовірностей" (balance of probabilities), або як його ще називають "переваги більш вагомих доказів" (preponderance of the evidence), що притаманний саме приватно-правовим відносинам. За класичним визначенням цей стандарт тлумачиться як розумний ступінь ймовірності, але менш високий в порівнянні з кримінальною справою. Якщо на підставі доказів суд може сказати: "Ми вважаємо це більш імовірним, ніж навпаки", - то обов`язок доведення виконаний, але він не виконаний, якщо ймовірності виявляються рівними. Говорячи математичною мовою, звичайно це лише умовно, позивач повинен довести встановленим факт із імовірністю більше 50 відсотків. Проте це не означає просто більшої кількості наданих доказів, також перевага повинна бути в якості таких доказів, тобто їх спроможності до переконання, їх вазі та ефекту, що вони справляють на розум судді.

Саме за цим стандартом доказування, тягар доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав.

Тому, Суд обираючи оптимальний стандарт доказування, який має використовуватися у цій справі, також віддає перевагу саме "балансу ймовірностей".

Повертаючись до обставин цієї справи, суд виходить з того, що позивач не заперечує укладення та підписання ним договору купівлі-продажу майнових прав №3 від 05.03.2018 року з ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА", договору відступлення права вимоги № 12 від 14.07.2020 р., протоколу взаєморозрахунків між ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" та АТ "СУМБУД" № 18/04-18 від 18.04.2018 року, акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 14.07.2020 р. а посилається лише на відсутність у нього відповідних записів в регістрах бухгалтерського обліку щодо відображення відповідних господарських операцій.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що розрахунки за договором, не проводилися. А сам по собі факт не відображення розрахунків в бухгалтерському обліку Позивача, безумовно не свідчить про те, що розрахунків не було. Натомість матеріали справи містять протокол взаєморозрахунків між ТОВ "ІБК "ГІДРОСФЕРА" та АТ "СУМБУД" № 18/04-18 від 18.04.2018 року який є первинним документом та свідчіть про проведення заліку однорідних зустрічних вимог.

Таким чином, на підставі стандарту доказування "баланс ймовірностей" суд дійшов переконання, що факт проведення розрахунку з Позивачем, швидше мав місце, чим не мав.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги задоволенню не підлягають через їх не доведення.

Представником Відповідачки адвокатом Цимбалом Б.П. разом з відзивом на позовну заяву були подані Договір про надання правової допомоги № 19/04/23 від 19.04.2023 року та квитанція про сплату гонорару по договору про надання правової допомоги № 19/04/23 від 19.04.2023 року, а також визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Відповідачка понесла в зв`язку із розглядом справи в розмірі 50000,00 гривень, які згідно квитанції № СВ07368473/1 від 10 травня 2023 року, доданої до відзиву, сплачені на банківський рахунок адвоката Цимбала Б.П. по договору про надання правової допомоги № 19/04/23 від 19.04.2023 року.

У відповідності до пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положенням пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

У відповідності до пункту першого частини другої статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною третьою статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

В пункті 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначено, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити не співмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Зі змісту договору про надання правової допомоги № 19/04/23 від 19 квітня 2023 року, укладеного між Відповідачкою та адвокатом Цимбалом Б.П. вбачається, що адвокат приймає на себе доручення клієнта про надання правової допомоги зі збору доказів, підготовки відзиву на позовну заяву та представництва інтересів Клієнта, як Відповідача, в Зарічному районному суді м. Суми по справі № 591/1068/23 за позовом ПАТ "СУМБУД" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а клієнт зобов`язується в порядку передбаченому цим договором сплатити адвокату гонорар (пункт 1.1. договору).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за фактично надану правову допомогу у розмірі згідно з тарифами визначеними в додатку № 1 до цього договору. Оплата гонорару повинна бути здійснена протягом п`яти банківських днів з дати направлення адвокатом до суду відзиву на позовну заяву. Оплата здійснюється шляхом внесенням грошових коштів на банківський рахунок.

Зі змісту додатку №1 до договору про надання правової допомоги № 19/04/23 від 19 квітня 2023 року вбачається, що сторонами договору встановлений фіксований розмір гонорару в сумі 50000,00 грн. (П`ятдесят тисяч гривень 00 коп.).

Обсяг поданих адвокатом доказів у справі свідчить про те, що адвокатом був відпрацьований ланцюжок договорів уступки права вимоги на спірне майно та договорів купівлі-продажу майнових прав на спірне майно, укладених Позивачем з іншими особами, що надало можливість знайти першого покупця та отримати від нього докази проведення розрахунків з Позивачем. Адвокатом було встановлено особи чотирьох попередніх покупців та отримано від них докази укладення з Позивачем договорів на спірне майно. За таких обставин враховуючи складність справи, ціну позову, обсяг матеріалів у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, обсяг зібраних адвокатом доказів, кількість судових засідань та тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку про співмірність сплаченого Відповідачкою гонорару на користь адвоката з обсягом наданої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 526, 601 ЦК України, ст.ст. 8,9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.ст.2, 11-12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» до ОСОБА_1 , 3-ї особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІБК «ГІДРОСФЕРА» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу - відмовити в зв`язку з необґрунтованістю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу в сумі 50000,00 грн. (П`ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 грудня 2023 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО