Провадження №4-с/523/43/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

за участю секретаря судового засідання Сервачук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кобилко Вікторії Степанівни,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кобилко Вікторії Степанівни, в якій просить скасувати постанову державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кобилко В.С. від 08.06.2021 року № ВП 65710941 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору.

Свою скаргу обґрунтував тим, що 23.06.2021 року отримав постанову про відкриття провадження від 08.06.2021 року № ВП 65710941, яка направлена листом № В-7/24795 Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції.

08.06.2021 року державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобилко В.С. було винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження стягнення судового збору у розмірі 840,80грн.

Скаржник вказує про те, що відповідно до ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 19.11.2019 року № 523/12581/19 визнані дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції неправомірними та зобов`язано скасувати постанову про стягнення виконавчого збору.

Скаржник вважає постанову про відкриття провадження від 08.06.2021 року № ВП 65710941 необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеси Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Кобилко В.С. повернуто скаржнику.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.02.2023 року ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2021 року скасовано з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.03.2023 року справу прийнято до провадження та та призначено до судового розгляду по стуі.

У судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, просив її задовольнити, також просив суд розгляд справи проводити за його відсутності (арк.сп.98).

У судове засідання державний виконавець Кобилко В.С. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

На підставі ч. 2 ст. 450 ЦПК України суд проводить розгляд справи без участі державного виконавця та боржника, які про час та місце призначених судових засідань повідомлявся належним чином. Учасники процесу у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, їх неявка відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Частинами 1 та 2 статті 450 ЦПК України, передбачено, що скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Їх неявка, у разі належного повідомлення про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши матеріали скарги, суд вважає про те, що провадження по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кобилко Вікторії Степанівни підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У скарзі ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору на підставі постанови Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобилко В.С. від 08.06.2021 року у сумі 840 грн. 80 коп. (арк.сп.84).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їхній сукупності.

Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно дост.42 Закону України «Про виконавче провадження`кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленомустаттею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих із боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих із боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Згідно з пп.5 ч.1 ст.3 Закону постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

За змістом ч.2 ст.74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Таким чином, оскарження постанови про стягнення виконавчого збору, накладеного постановою державного виконавця, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові №733/889/17, від 31 березня 2020 року.

Зокрема, у зазначеній постанові Верховний Суд виходив з наступного.

Згідно зіст.1 закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогозакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.

За змістом п.5 ч.1ст.5 закону №1404-VIII, постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, накладення штрафу, про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Відповідно до п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 2ст.74 закону №1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Також таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постановах від 6.06.2018 у справах №921/16/14-г/15 та №127/9870/16-ц, від 28.11.2018 у справі №2-01575/11, від 13.03.2019 у справі №545/2246/15-ц, від 3 та 10.04.2019 у справах №370/1288/15 та №766/740/17-ц, від 29.05.2019 у справі №758/8095/15-ц.

Згідно з ч.1ст.287 КАС учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При таких обставинах, провадження по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кобилко Вікторії Степанівни підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст.255 ЦПК України.

На підставі викладеного, та керуючись 5,12,13,18,76-81,89,211,255,258,263-265,354, 261, 441, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кобилко Вікторії Степанівни- закрити.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.06.2023 року.

Суддя Аліна С.С.