ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1107/23 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу № 607/21464/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2023 року, постановлену суддею Кунець Н.Р., у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заробітної плати з товариства з обмеженою відповідальністю Техномістбуд Холдинг, -

В С Т А Н О В И В:

31.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ТзОВ Техномістбуд Холдинг 0,031 розміру мінімальної зарплати, що еквівалентно 201,05 грн .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2023 року у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ТзОВ Техномістбуд Холдинг заробітної плати відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2023 року та постановити нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання щодо нерозглянутих поданих ним доказів.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ним не долучено доказів про нарахування заробітної плати, оскільки ним разом із заявою було подано акт про недостачу у ТзОВ Техномістбуд Холдинг по руху коштів, наказ від 21 грудня 2018 року за №140-к та розрахунковий листок за грудень 2018 року.

Посилання суду першої інстанції, що акт недостачі підписаний ним самим є необґрунтованими, оскільки відомості взяті ним із ПриватБанку по руху коштів у ТзОВ Техномістбуд Холдинг по його зобов`язаннях.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду щодо повернення позовної заяви, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в частині його оскарження та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не долучено до матеріалів заяви докази нарахування йому ТзОВ Техномістбуд Холдинг заробітної плати у розмірі 201,05 грн. Суд вважав, що долучені до заяви Акт про недостачу від 31.10.2023, який сформований самим заявником, та розрахунковий листок за грудень 2018 року, не дають підстав дійти до висновку, що заборгованість у сумі 201,05 грн є безспірною та може бути стягнута з боржника у наказному провадженні.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз`яснено, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Судом встановлено, що звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник просить допустити до негайного виконання та видати судовий наказ про стягнення з відповідача 201,05 грн заробітної плати.

До заяви про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати ОСОБА_1 додано Акт про недостачу від 31.10.2023, який сформований самим заявником за допомогою додатку ПриватБанк, розрахунковий листок за грудень 2018 року та копію наказу від 21 грудня 2018 року за №140-к про звільнення його з роботи у зв`язку із скороченням чисельності працівників та виплату вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, а також компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 17.07.2018 року по день звільнення.

Однак вказані документи не містять інформації щодо нарахованої ОСОБА_1 та невиплаченої ТзОВ Техномістбуд Холдинг заробітної плати у розмірі 201,05 грн.

Акт про недостачу від 31.10.2023 року, поданий заявником - сформований самим заявником і не завірений належним чином відповідачем.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 до заяви про видачу судового наказу додав достовірні та достатні документи, що цілком підтверджують вимоги заявника.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 до заяви про видачу судового наказу не надав докази на підтвердження його вимог, а надані до заяви додатки не підтверджують наявність заборгованості.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу суддя відмовляє у видачі судового наказу.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник підтвердив правильність заявленої до стягнення суми, а тому ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Оскільки порушень норм матеріального або процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2023 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома