Справа № 2-7119/11
Провадження № 4-с/161/80/23
У Х В А Л А

іменем України

19 грудня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач: Акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

В С Т А Н О В И В:

31.10.2023 року заявник (боржник) ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою на обгрунтування якої зазначив, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ ДВС) перебувало виконавче провадження № 33706782, яке здійснювалося на підставі виконавчого листа № 2-7119/11, виданого 06.06.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ Надра» 51185,34 грн. боргу (далі виконавчий лист). В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника. 26.06.2014 року виконавче провадження № 33706782 було завершене на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказаний виконавчий лист також був предметом здійснення виконавчого провадження № 46568992, яке 28.04.2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» також було завершеним. Разом з тим, дані виконавчі провадження в подальшому були знищені за закінченням строку зберігання. При цьому, станом на 25.10.2023 року будь-які інші відкриті виконавчі провадження щодо нього на виконанні Відділу ДВС не перебувають. Таким чином, накладений у виконавчому провадженні № 33706782 арешт на належне йому майно наразі не скасований та за відсутності підстав для його подальшого існування, такий порушує його права та законні інтереси. Просить суд скасувати арешт, накладений на його майно накладений постановою про відкриття виконавчого провадження № 33706782 від 27.07.2012 року, що винесена старшим державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ, реєстраційний номер обтяження 12946142 (код: ).

До початку судового засідання від заявника ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просить розгляд вищевказаної скарги проводити без його участі та задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі (а.с. 27)

Представник суб`єкта оскарження Відділу ДВС та представник заінтересованої особи (стягувача) - АТ «КБ «Надра» в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі, про день, час, місце розгляду справи були повідомленими належним чином, заяви, клопотання, пояснення на скаргу від них на адресу суду не надходили.

Суд вважає, що неявка представників суб`єкту оскарження та заінтересованої особи не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ ДВС) перебувало виконавче провадження № 33706782, яке здійснювалося на підставі виконавчого листа № 2-7119/11, виданого 06.06.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ Надра» 51185,34 грн. боргу.

В рамках здійснення вищевказаного виконавчого провадження на майно ОСОБА_1 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 33706782 від 27.07.2012 року, що винесена старшим державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ, було накладено арешт.

Вищевказані відомості були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження № 12946142. Зазначене підтверджується відповідною інформаційною довідкою № 352915804 від 03.11.2023 року.

26.06.2014 року виконавче провадження № 33706782 було завершене на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року), у зв`язку із направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Зазначені обставини стали підставою здійснення Відділом ДВС виконавчого провадження ВП № 46568992, яке 28.04.2015 року було завершеним на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року), у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

На даний час матеріали виконавчих проваджень № 33706782 та № 46568992 знищені за закінченням строку зберігання.

Усе вищенаведене в повній мірі узгоджується із відомостями, які викладені у інформаційному листі Відділу ДВС № 139730 від 25.10.2023 року, наданому ОСОБА_1 у відповідь на його звернення.

Зазначені вище обставини стали підставою для звернення боржника до суду з даною скаргою.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч. 3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ч 1 та п. 2 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»(ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Разом з тим, арешт майна боржника не може існувати у разі відсутності відкритого виконавчого провадження.

Як встановлено під час розгляду скарги, виконавчі провадження № 33706782 та № 46568992, які здійснювалися на підставі виконавчого листа № 2-7119/11, виданого 06.06.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ Надра» 51185,34 грн. боргу завершені ще 28.04.2015 року, повторно виконавчий документ стягувачем на дату ухвалення даного судового рішення не пред`являвся, однак спірний арешт, накладений з метою забезпечення його виконання, не скасовано.

Згідно відомостей із АСДС на даний час будь-які інші виконавчі провадження з примусового виконання судового рішення в цивільній справі № 2-7119/11 відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції 2016 року) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, як встановлено судом, попри завершення щодо ОСОБА_1 усіх виконавчих проваджень, які здійснювалися на підставі виконавчого листа № 2-7119/11, виданого 06.06.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області та перебували на примусовому виконанні Відділу ДВС, спірний арешт суб`єктом оскарження скасованим не був та продовжує існувати по даний час.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про задоволення скарги боржника ОСОБА_1 на бездіяльність ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції, у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач: Акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» - задовольнити.

Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт майна боржника ОСОБА_1 , накладений постановою про відкриття виконавчого провадження № 33706782 від 27.07.2012 року, що винесена старшим державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ Онофрійчуком Ю.В., реєстраційний номер обтяження 12946142 від 04.09.2012 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст.259 ЦПК України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 21 грудня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська