Справа №442/8677/23
Провадження №2/442/1685/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді - Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив :

30.11.2023 позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказує на те, що їй на праві особистої власності належить квартира АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстрований ОСОБА_2 , який є її сином. Отсанній з 01.06.2011 року не проживає в даній квартирі, не оплачує комунальні платежі, не отримує коресподенцію за даною адресою, особистих речей його в квартирі немає.

Через те, що відповідач зареєстрований в даній квартирі, вона змушена сплачувати комунальні послуги в більшому розмірі та не може розпоряджатись своїм майном.

Оскільки фактичне місце проживання відповідача їй невідоме, то позбавлена можливості в позасудовому порядку вирішити питання зняття сина з реєстрації місця проживання, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивачка просила проводити розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Відповідач на електронну адресу суду подав заяву, в якій просять розглядати справу у його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності сторін, за наявними у матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 22.12.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького міського та районного нотаріального округу Спариняк Л.В., ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається з Будинкової книги, у квартирі АДРЕСА_1 , зокрема, зареєстрований ОСОБА_2 .

Згідно Акту від 13.11.2023 року, складеного представниками ОСББ «Бескид 77», ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 01.06.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Беручи до уваги наведене те, що відповідач в квартирі не проживають з 2011 року, особистих його речей там немає, участі у спільному побуті не бере, та витрат по утриманню будинку чи сплаті комунальних послуг не несе, суд дійшов висновку про те, що такі його дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування житловим будинком між позивачем та відповідачами не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що він самостійно залишив житлове приміщення і протягом тривалого часу не намагався вселитись у таке, тому його слід визнати таким, що втратив право користування вказаною квартирою .

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя А.П. Хомик