СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 4-с/759/46/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гаєвської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерне товариство «Київводоканал», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , головний державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Желевська Ольга Олександрівна на неправомірні дії державного виконавця та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

у травні 2023 р. скаржник звернувся до суду із зазначеною скаргою, яка передано у провадження суді разом із цивільною справою №759/15414/20 19.06.2023, просить суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Желевської Ольги Олександрівни з винесення постанови від 22.12.2021 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1; скасувати постанову від 22.12.2021 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2021у справі №759/15414/20; зобов`язати головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Желевську Ольгу Олександрівну відновити виконавчі дії у виконавчому провадженні НОМЕР_1 та вжити належних і повних дій виконання рішення суду.

Скаргу обґрунтовує тим, що 27.01.2021 Святошинським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 4898 грн 73 коп., 3% річних у розмірі 51 грн 11 коп., інфляційні втрати у розмірі 37 грн 92 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 210 грн 20 коп., після чого 07.5.2021 Товариством подано до Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) заяву про примусове виконання вказаного судового наказу, проте скаржник не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження, а також йому не було відомо про рух виконавчого провадження про вчинення виконавчих дій державним виконавцем, тому лиш після звернення про надання інформації, скаржник отримав постанову про закриття виконавчого провадження з підстав п. 3 ч. 1 ст. 39 «Закону України «Про виконавче провадження», однак скаржник не погоджується із вказаною постановою, вважає, що вона винесена з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» є передчасною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки виконавець мав звернутися до компетентних органів для отримання відомостей про заведення спадкової справи після смерті боржника, з`ясувати коло спадкоємців та вчинити дії щодо заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником. Проте державним виконавцем не вчинено таких дій, його дії на переконання заявника, є неправомірними.

22.06.2023 від державного виконавця надійшло заперечення на скаргу, просила відмовити у задовленні скарги, оскільки ПрАТ «Акціонерне товариство «Київводоканал» не звертався до виконавчої служби щодо звернення до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником, а також стягувачем до начальника відідлу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець скасувати постанова про закінчення виконавчогоп рвоадження оскаржена не була.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження» неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

З`ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до наступного висновку.

Виходячи зі змісту ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що судовим наказом Святошинського районного суду м. Києва від 21.09.2020 стягнуто на користь ПрАТ «АТ «Київводоканал» із ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 4898 грн 73 коп., 3% річних у розмірі 51 грн 11 коп., інфляційні втрати у розмірі 37 грн 92 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 210 грн 20 коп. (а.с. 23).

ПрАТ «АК «Київводоканал» звернувся до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУМЮ (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню судового наказу від 21.09.2020 №759/15414/20.

27.03.2023 ПрАТ «АК «Київводоканал» звернувся до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУМЮ (м. Київ) із заявою про надання інформації в якій просив надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1

22.12.2021 головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Желевською О.О. винесено постанову про закриття виконавчого провадження №6537029, на підставі п. 3 ч. 1 ст. ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки із витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян боржник помер, про що свідчить актовий запис про смерть №17 від 02.04.2021.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обов`язки і права державного виконавця, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону та пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з абзацом 2 п. 1 розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Верховний Суд в своїй постанові № 916/617/17 від 03.11.2020 зазначив, що смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

У разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні.

Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі, у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі № 201/16014/13-ц зробив висновок, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом .

Як уже зазначалося, згідно з пунктом 3 ч. 1 та 2 ст. 39 Закону «Виконавче провадження» підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Із зазначеного нормативного регулювання випливає, що, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Згідно ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом

Судом встановлено, що в ході примусового виконання рішення державним виконавцем встановлено, що згідно витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян боржник помер, про що свідчить актовий запис про смерть №17 від 02.04.2021.

При цьому, ні матеріали справи, ні долучені в судовому засіданні документи не містять відомостей звернення державного виконавця до компетентних органів/осіб для отримання інформації про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої боржника - ОСОБА_1 .

Так, державним виконавцем не вчинено дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження її спадкоємцем.

Згідно з ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється з смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

Скаржник звертаючись до суду із зазначеною скаргою просив скасувати постанову державного виконавця про закриття виконавчого провадження, проте відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до положень наведеної норми процесуального права за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу, в якій або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність виконавця неправомірними, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Отже, норми процесуального права не передбачають повноважень суду на скасування рішень органів державної виконавчої служби / приватних виконавців, а отже в цій частині скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи зазначене вище, оскільки дані спірні правовідносини допускають правонаступництво, так як є зобов`язанням із сплати грошових коштів, державним виконавцем не вчинено дій щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну померлої боржника, як сторони виконавчого провадження, її спадкоємцями, не вчинено дій щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, а передчасно винесено постанову про закриття виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що скарга стягувача підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 608, 1216, 1218, 1282 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, ст.ст. 260, 353, 447, 450, 451 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерне товариство «Київводоканал», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , головний державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Желевська Ольга Олександрівна на неправомірні дії державного виконавця та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Желевської Ольги Олександрівни з винесення постанови від 22.12.2021 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1.

Зобов`язати головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Желевську Ольгу Олександрівну відновити виконавчі дії у виконавчому провадженні НОМЕР_1 та вжити належних і повних дій виконання рішення суду.

У решті скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст ухвали суду складено 23.06.2023.