Дата документу 19.12.2023 Справа № 323/2068/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/2068/21
Провадження №22-ц/807/1974/23
Головуючий в 1-й інстанції Звєздова Н.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарСмокотіна В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2023 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 в провадження Оріхівського районного суду Запорізької області надійшов вказаний позов, в якому після уточнення позивач просив: 1) визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №83350, виданий 31.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості у сумі 17 687,52 гривень; 2) стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева О.О. утримані з пенсії ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 880,00 гривень, що були перерахована на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 у Філія «Южне головне регіональне управління» акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» МФО 328704, код отримувача: , призначення платежу: погашення боргу у виконавчому провадженні №66315556, Боржник: ОСОБА_1 , код: НОМЕР_2 ; 3) стягнути з відповідача судові витрати у сумі 10 800,00 гривень.

РішеннямШевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2023 року, позов задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №83350, вчинений 31.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №128108021 від 19.02.2020 у сумі 17 687 (сімнадцять тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 52 копійки.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 10 800 (десять тисяч вісімсот ) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь держави судові витрати: по сплаті судового збору за подання позовної заяви та забезпечення позову у сумі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.

Заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича №83350 від 31.10.2020, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева Олександра Олександровича, виконавче провадження №66315556, втрачають свою дію після набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати в частині стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що витрати на правничу допомогу, стягнуті у справі є неспівмірними з заявленими вимогами та наданими послугами.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.08.2021 між позивачем та адвокатом Щербиною Максимом Володимировичем був укладений Договір про надання правової допомоги №21-ф/о (далі - Договір). Предметом договору є зобов`язання адвоката надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором (а.с.13-14).

Відповідно до Акту прийому-передачі виконаних/наданих послуг від 18.10.2021, послуги адвоката, обумовлені у Договорі від 04.08.2021 №21-ф/о надані у повному обсязі, без зауважень (а.с.49-50).

Звертаючись з вказаним позовом до суду, адвокатом було заявлено стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу в розмірі 10 800 гривень.

Професійна правнича допомога, обумовлена Договором, надавалась адвокатом Щербиною М.В., про що зазначено у Розділі Договору «Реквізити та підписи сторін» (а.с.50).

Факт надання правової допомоги підтверджується долученими до позову письмовими доказами.

Задовольняючи вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції, керуючись принципами розумності, обґрунтованості та співмірності стягнення витрат на правничу допомогу, не доведення відповідачем належними і допустимими доказами неспівмірності та/або необґрунтованості таких витрат, дійшов до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі заявленій у позовних вимогах, а саме 10 800 гривень, що відповідає розрахунку, зазначеному у Акті прийому-передачі виконаних/наданих робіт від 18.10.2021.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Враховуючи оскарження рішення суду лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції переглядає справу лише у вказаних заявлених межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником відповідача адвокатом Щербиною М.В. в уточненій позовній заяві було заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 10 800,00 грн, якими по суті є витрати на професійну правничу допомогу (а.с.46).

На підтвердження таких витрат, стороною позивача було надано копію договору № 21-ф/о про надання правової допомоги від 04 серпня 2021 року, Акт прийому-передачі виконаних/наданих послуг від 18 жовтня 2021 року, з якого вбачається, що загальна вартість наданих послуг адвокатом клієнту складає 10 800,00 грн.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Така правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19).

ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» обґрунтованого клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, про які було заявлено відповідачем у справі, подано не було.

Доводи апеляційної скарги з приводу необґрунтованого стягнення витрат на правничу допомогу зводяться до ненадання позивачем доказів понесення таких витрат, між тим у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Подібні висновки викладені у постанові Верховного суду від 12 лютого 2020 року у справі за № 648/1102/19.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з розміром витрат на професійну правничу допомогу, який стягнуто за рішенням суду першої інстанції, оскільки розмір цих витрат є співмірним зі складністю справи, доведений належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем у справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 21 грудня 2023 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

О. З. Поляков