Житомирський апеляційний суд
Справа №294/1277/22 Головуючий у 1-й інст. Лесько М.О.
Категорія 20 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Трояновської Г.С.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 294/1277/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою заступника керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Вільшанської сільської радина рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Леська М.О. у м. Чуднові,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) члена КСП «Іскра» площею 3,74 га, яка розташована на території Трощанського старостинського округу Вільшанської сільської об`єднаної територіальної громади Житомирського району Житомирської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) за кадастровим номером :04:000:0089 площею 2,4879 га після смерті ОСОБА_4 (а.с.29).

Позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його двоюрідна баба ОСОБА_4 , яка була членом КСП «Іскра» (с. Троща, в минулому Чуднівський район, Житомирська область), на момент передачі землі у колективну власність із членів КСП не виключалася, була внесена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) та отримала сертифікат серії ЖТ № 0200221 від 23.04.1997, площею 3,74 умовних кадастрових гектарів. Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем її майна стала баба позивача ОСОБА_3 , яка в нотаріальному порядку спадщину оформила частково, права на вище вказану земельну частку (пай) не оформила. Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем її майна стала мати позивача - ОСОБА_5 . Однак в нотаріальному порядку свої права оформила також частково, на вище зазначений сертифікат земельну частку (пай) не оформила та не має бажання в подальшому цим займатись. В нотаріальному порядку позивач не може оформити свої права на спадкове майно, тому змушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) своєї баби.

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, заступник керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Вільшанської сільської ради Житомирського району Житомирської області подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що до розгляду справи не було залучено Вільшанську сільську раду та у порушення ст. 2 ЦПК України, не забезпечено ефективного захисту порушених прав і законних інтересів держави.

Зазначає, що судом не враховано, що на відміну від земельної ділянки, земельна частка (пай) не має свого матеріального втілення. Пай є лише правом одержати у власність земельну ділянку зі складу певного масиву землі. Земельна частка (пай) має особливий юридичний статус. Головною особливістю земельної частки є те, що вона не є земельною ОСОБА_6 , зокрема не визначена в натурі (її межі невідомі до моменту виготовлення і затвердження технічної документації) і не має унікального кадастрового номера. Це лише документально оформлене право людини на майбутнє отримання у власність земельної ділянки із земель, зокрема колишніх КСП. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №127/6627/22.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0089 зареєстрована лише 25.05.2020.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 , за життя право власності на сформовану земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0089 не набула, вона не входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті останньої, у зв`язку з чим відсутні правові підстави визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказану земельну ділянку.

Однією з підстав задоволення позову стала копія дублікату сертифіката про земельну частку (пай) КСП «Іскра» серії ЖТ №0200221 від 23.04.1997 (виданий на ім`я ОСОБА_4 ), який 16.02.2021 виданий взамін втраченого сертифікату, про що в книзі реєстрації сертифікатів зроблений відповідний запис.

При цьому, чинним законодавством не передбачено видачу дубліката сертифіката на право на земельну частку (пай), оскільки останній видається лише в одному примірнику.

Враховуючи, що дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай) не є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) суду необхідно було з`ясувати вищевказані питання, проте, під час розгляду справи №294/1277/22 судом вищенаведені питання не з`ясовано.

Так, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин включення або не включення ОСОБА_4 до відповідних списків, проведення паювання земель КСП, належності спірної земельної ділянки до земель колективної власності, нерозподілених та невитребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв), видачі державного акта на право колективної власності на землю КСП.

Щодо обґрунтування порушення рішенням суду першої інстанції інтересів держави, то вказує, що дотримання вимог Конституції України та земельного законодавства, встановленого порядку набуття та реалізації права на землю становить суспільний та державний інтерес. Як вбачається з суб`єктивного складу учасників справи, Вільшанську сільську раду Житомирського району Житомирської області не було залучено до її розгляду.

Щодо дотримання прокурором порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», окружна прокуратура листом від 03.10.2023, повідомила Вільшанську сільську раду про стверджуванні порушення інтересів держави та необхідність вжиття заходів до їх поновлення.

З відповіді Вільшанської сільської ради від 10.10.2023 останні погоджуються з фактами, які зазначені у повідомленні, однак не володіють будь- якими матеріалами справи, тому не мають можливості подати апеляційну скаргу.

Таким чином, прокурор дотримався порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки Вільшанська сільська рада Житомирської області з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції до суду апеляційної інстанції не звернулась, вказану скаргу подає прокуратура.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Голова Вільшанської сільської ради Житомирського району Житомирської області надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги за наявними у матеріалах справи документами без участі представника сільської ради.

Повістка із копіями апеляційної скарги та додатків направлена сторонам за їх адресами, яка зазначена у позові, повернулася до апеляційного суду із відміткою про те, що адресати відсутні за вказаними адресами. У відповідності до положень ч.1 ст. 131 ЦПК України при таких обставинах вважається доставленою повістка суду позивачу та відповідачу у справі.

Враховуючи, що належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони та інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Приймаючи до уваги, що у судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо представництва прокурором інтересів держави.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою в інтересах держави в особі Вільшанської сільської ради, прокурор зазначав, що оскаржуваним рішенням порушені інтереси держави щодо права власності на землю та рішення суду суперечить нормам чинного законодавства. Посилаючись на те, що порушення інтересів держави у цій справі відбулося внаслідок незаконних дій позивача щодо привласнення земельної ділянки, прокурор звернувся до суду в інтересах держави, що виражаються в інтересах частини Українського народу - членів територіальної громади, яка є власником земельної ділянки.

Із матеріалів справи вбачається, що Чуднівська окружна прокуратура листом від 03.10.2023 за №55-93-2993вих-23 відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», повідомила Вільшанську сільську раду про встановлені порушення інтересів держави та необхідність вжиття заходів до їх поновлення шляхом оскарження судового рішення.

З відповіді Вільшанської сільської ради від 10.10.2023 за №03-30/913 видно, що остання не володіє будь-якими матеріалами даної справи, тому не має можливості подати апеляційну скаргу на рішення суду.

Таким чином, прокурор дотримався порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки Вільшанська сільська рада Житомирської області з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції до суду апеляційної інстанції не звернулась, вказану скаргу подає Чуднівська окружна прокуратура.

Враховуючи, що прокурор, який звернувся до суду в інтересах держави, на виконання вимог ч. 4 ст. 56 ЦПК України обґрунтував, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, послався на визначені законом підстави для звернення до суду із апеляційною скаргою, а також зазначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, беручи до уваги, що Чуднівська міська рада не має наміру вживати заходів щодо захисту порушеного права власності територіальної громади, колегія суддів вважає, що прокурор обґрунтував підстави для представництва інтересів держави у цій справі.

Що стосується суті даного спору, то як встановлено судом ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 (а.с.16), на ім`я якої 23 квітня 1997 року видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0200221, що посвідчує право на 3,74 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та перебуває у колективній власності КСП «Іскра» (а.с.19).

Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_4 взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0200221 реформованого КСП «Іскра» Трощанської сільської ради Чуднівського району Житомирської області не видавався (а.с.18).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_3 , отримавши 20.10.2006 свідоцтво про право на спадщину - майновий пай (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.14) і після її смерті спадщину прийняла ОСОБА_5 (а.с.23).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0089 зареєстрована 25.05.2020 (а.с.30).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, а тому визнання відповідачем позовних вимог є підставою для задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, мотивуючи наступним.

Як випливає зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 він претендує на спадкове майно, яке на його думку, складається із земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0089 площею 2,4879 га, яка ніби-то належала двоюрідній бабі ОСОБА_4 , як члену КСП «Іскра». Зазначає, що як ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , так і відповідач, яка є його, позивача матір`ю, прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_3 не бажали спадкувати спірну земельну ділянку, а через нотаріальні органи він не може оформити своє право, тому за ним в порядку ст. ст.1216-1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України слід визнати право власності на згадану земельну ділянку.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК Української РСР), в тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільним Кодексом України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.

В контексті норм ст. ст. 524, 548, 549, 560, 561ЦК Української РСР єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і якій належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0200221, є ОСОБА_3 , оскільки вона у встановленому законом порядку оформила свої спадкові права (а.с.9).

Після того, як ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла відповідач ОСОБА_2 в порядку ст. ст. 1268, 1296-1298 ЦК України реалізувала свої спадкові права на майно померлої матері, отримавши свідоцтво про право на спадщину (а.с.23).

Отже судом достовірно встановлено, що як ОСОБА_3 так і ОСОБА_2 прийняли спадщину у встановленому законом порядку та не відмовлялись від спадкового майна на користь інших осіб, тому позивач в контексті норм ЦК Української РСР та ЦК України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, не є спадкоємцем ОСОБА_4 .

Також колегія суддів звертає увагу на таке.

За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду

У постанові Верховного Суду від 10 червня 2022 року у справі №750/519/21 (провадження №61-14957св21) вказано, «що згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права (пункт 1 частини третьої статті 152 ЗК України). ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України».

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_4 за життя набула право власності на спірну земельну ділянку.

Виходячи із наведеного, встановивши, що за життя ОСОБА_4 не набула право власності на вище згадану земельну ділянку, тому ця земельна ділянка на момент відкриття спадщини не увійшла до її складу, а відтак не може бути успадкована будь-ким.

Отже, рішення суду першої інстанції про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0089 площею 2,4879 га після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалене з неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За подання апеляційної скарги Житомирською обласною прокуратурою був сплачений судовий збір в розмірі 1488,6 грн.

Враховуючи, що апеляційна скарга задоволена повністю, то із ОСОБА_1 на користь Житомирської обласної прокуратури підлягають стягненню вказані судові витрати.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Вільшанської сільської радизадовольнити.

Рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2022 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирської обласної прокуратури 1488,6 грн судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 21 грудня 2023 року.