Постанова

Іменем України

16 червня 2023 року

м. Київ

справа № 686/25070/20

провадження № 61-9844св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ідея Капітал»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2022 року у складі судді Салоїд Н. М. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Ярмолюка О. І., Грох Л. М., Янчук Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Ідеа Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про визнання договорів дарування земельних ділянок недійсними та визнання права власності.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07 грудня 2006 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк») і фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 480 000 доларів США.

Оскільки боржник не виконав зобов`язання за кредитним договором і не повернув грошові кошти, банк звернувся до суду з позовом про їх повернення.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 14 липня 2011 року з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» стягнуто 2 936 372,55 грн заборгованості за кредитом, 52 603,71 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту, 536,05 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків, 24 837 грн державного мита, 229,86 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення. На підставі цього рішення суд видав наказ, який перебуває на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби (виконавче провадження № 31726571).

Постановами державного виконавця від 16 березня 2012 року та 01 вересня 2017 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

За договором факторингу з відступленням прав грошової вимоги за кредитним договором та прав за забезпечувальними документами від 26 червня 2014 року ТОВ «ФК «Ідеа Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаними кредитним договором. У зв`язку з цим ухвалою суду від 08 жовтня 2014 року та постановою державного виконавця від 04 червня 2015 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «Ідеа Капітал».

ОСОБА_1 був обізнаний щодо відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно, проте, незважаючи на це, 05 і 06 жовтня 2017 року уклав із ОСОБА_1 десять договорів дарування земельних ділянок, а саме:

1) договір дарування від 05 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за № 1916, щодо земельної ділянки площею 0,2013 га кадастровий номер :05:005:0250, розташованої по АДРЕСА_1 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

2) договір дарування від 05 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за № 1917, щодо земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер :05:005:0427, розташованої по АДРЕСА_2 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

3) договір дарування від 06 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за № 1919, щодо земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер :05:005:0339, розташованої по АДРЕСА_3 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

4) договір дарування від 06 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за № 1920, щодо земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер :05:005:0428, розташованої по АДРЕСА_4 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

5) договір дарування від 06 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за № 1921, щодо земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер :05:005:0335, розташованої по АДРЕСА_5 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

6) договір дарування від 06 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за № 1922, щодо земельної ділянки площею 0,2013 га, кадастровий номер :05:005:0429, розташованої по АДРЕСА_6 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

7) договір дарування від 06 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за №1923, щодо земельної ділянки площею 0,1985 га, кадастровий номер :05:005:0424, розташованої по АДРЕСА_7 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

8) договір дарування від 06 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за № 1924, щодо земельної ділянки площею 0,2014 га, кадастровий номер :05:005:0286, розташованої по АДРЕСА_8 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

9) договір дарування від 06 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за №1925, щодо земельної ділянки площею 0,2002 га, кадастровий номер :05:005:0343, розташованої по АДРЕСА_9 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

10) договір дарування від 06 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за №1926, щодо земельної ділянки площею 0,2013 га, кадастровий номер :05:005:0434, розташованої по АДРЕСА_10 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250).

Посилаючись на те, що зазначені правочини є фіктивними та вчинені відповідачами з метою приховання майна, на яке може бути звернено стягнення в рахунок виконання рішення суду, ТОВ «ФК «Ідеа Капітал» просило визнати їх недійсними на підставі статей 203, 215, 234 ЦК України, а також визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано недійсними:

1. договір дарування від 05 жовтня 2017 року щодо земельної ділянки, площею 0,2013 га, кадастровий номер :05:005:0250, розташованої на АДРЕСА_1 ;

2. договір дарування від 05 жовтня 2017 року щодо земельної ділянки, площею 0,2000 га, кадастровий номер :05:005:0427, розташованої на АДРЕСА_2 ;

3. договір дарування від 06 жовтня 2017 року щодо земельної ділянки, площею 0,2000 га, кадастровий номер :05:005:0339, розташованої на АДРЕСА_3 ;

4. договір дарування від 06 жовтня 2017 року щодо земельної ділянки, площею 0,2000 га, кадастровий номер :05:005:0428, розташованої на АДРЕСА_4 ;

5. договір дарування від 06 жовтня 2017 року щодо земельної ділянки, площею 0,2000 га, кадастровий номер :05:005:0335, розташованої на АДРЕСА_5 ;

6. договір дарування від 06 жовтня 2017 року щодо земельної ділянки площею 0,2013 га, кадастровий номер :05:005:0429, розташованої по АДРЕСА_6 ;

7. договір дарування від 06 жовтня 2017 року щодо земельної ділянки, площею 0,1985 га, кадастровий номер :05:005:0424, розташованої на АДРЕСА_7 , у масиві «Отрадноє», Грузевицької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області;

8. договір дарування від 06 жовтня 2017 року щодо земельної ділянки, площею 0,2014 га, кадастровий номер :05:005:0286, розташованої на АДРЕСА_8 ;

9. договір дарування від 06 жовтня 2017 року щодо земельної ділянки, площею 0,2002 га, кадастровий номер :05:005:0343, розташованої на АДРЕСА_9 ;

10. договір дарування від 06 жовтня 2017 року щодо земельної ділянки, площею 0,2013 га, кадастровий номер :05:005:0434, розташованої на АДРЕСА_10 .

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд виходив із того, що укладення боржником, проти якого розпочате судове провадження про стягнення боргу, договорів дарування свідчить про його недобросовісність та зловживання правами стосовно кредитора, оскільки такі договори порушують майнові інтереси кредитора та направлені саме на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Оспорювані договори дарування земельних ділянок порушують права ТОВ «ФК «Ідеа Капітал» як стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 14 липня 2011 року, оскільки внаслідок укладення цих договорів ОСОБА_1 став неспроможним виконати судове рішення та погасити заборгованість перед стягувачем.

Короткий зміст постанови апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 вересня 2022 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2022 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважав його законним та обґрунтованим.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

03 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення в частині задоволених позовних вимог, ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі № 296/10601/16-ц, у якій зроблено висновок, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину, у разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний; також не враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 910/14138/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 910/14139/18, від 15 грудня 2020 року у справі № 723/2973/16-ц , від 24 лютого 2021 року у справі № 520/14034/18, від 31 березня 2021 року у справі № 486/1602/18, від 16 червня 2021 року у справі № 751/968/18.

Касаційна скарга свідчить про те, що судові рішення оскаржуютьсялише в частині задоволених позовних вимог, в іншій частині не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядаються (частина перша статті 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні справи.

Договір, укладений з метою уникнення виконання грошового зобов`язання, кваліфіковано як фіктивний у справах за позовами осіб, на шкоду чиїм майновим інтересам відповідачами у цих справах були за твердженнями позивачів вчинені відповідні правочини. Такі правочини можуть вважатись фіктивними правочинами за умови доведеності зловмисної домовленості. Між тим, саме лише посилання на факт укладення спірного договору за відсутності наміру відчужити майно (зловмисної домовленості) на користь пов`язаної особи без здійснення оплати та з метою уникнення звернення стягнення на нього, є лише припущенням, якщо позивачем не буде надано відповідних належних і достатніх доказів того, що такі обставини дійсно існували під час укладення спірного договору.

Відповідно до оспорюваних договорів дарування ОСОБА_1 передав спірні земельні ділянки на користь ОСОБА_1 й останній мав намір здійснювати забудову об`єктів нерухомого майна на вказаних земельних ділянках.

Позивачем не доведено та суди першої й апеляційної інстанції не обґрунтували правових підстав для визнання укладених договорів недійсними.

Доводи інших учасників справи

ТОВ «ФК «Ідеа Капітал» подало відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу № 686/25070/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ідея Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів дарування земельних ділянок недійсними та визнання права власності.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Суди встановили, що 07 грудня 2006 року АТ «Кредобанк» і фізична особа-підприємець ОСОБА_1 уклали кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 480 000,00 доларів США зі сплатою 17 % річних та терміном повернення до 05 грудня 2012 року.

Через неналежне виконання боржником умов кредитного договору банківська установа звернулась до суду з позовом про стягнення з нього кредитної заборгованості.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 14 липня 2011 року з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» стягнуто 2 936 372,55 грн заборгованості за кредитом, 52 603,71 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту, 536,05 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків, 24 837 грн державного мита, 229,86 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

На підставі зазначеного судового рішення господарський суд видав наказ, який перебуває на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби (виконавчі провадження № № 31726571 та 61467927).

Постановою державного виконавця від 16 березня 2012 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 на суму заборгованості. 01 вересня 2017 року державний виконавець повторно наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

На підставі договору факторингу з відступленням прав грошової вимоги за кредитним договором та забезпечувальними документами від 26 червня 2014 року ТОВ «ФК «Ідеа Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаними кредитним договором. У зв`язку з цим ухвалою суду від 08 жовтня 2014 року та постановою державного виконавця від 04 червня 2015 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «Ідеа Капітал».

05 та 06 жовтня 2017 року ОСОБА_1 уклав із сином ОСОБА_1 десять договорів дарування земельних ділянок, а саме:

- договір дарування від 05 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за № 1916 щодо земельної ділянки площею 0,2013 га кадастровий номер :05:005:0250, розташованої по АДРЕСА_1 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

- договір дарування від 05 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за № 1917, щодо земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер :05:005:0427, розташованої по АДРЕСА_2 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

- договір дарування від 06 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за № 1919, щодо земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер :05:005:0339, розташованої по АДРЕСА_3 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

- договір дарування від 06 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за №1920, щодо земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер :05:005:0428, розташованої по АДРЕСА_4 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

- договір дарування від 06 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за № 1921, щодо земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер :05:005:0335, розташованої по АДРЕСА_5 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

- договір дарування від 06 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за № 1922, щодо земельної ділянки площею 0,2013 га, кадастровий номер :05:005:0429, розташованої по АДРЕСА_6 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

- договір дарування від 06 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за №1923, щодо земельної ділянки площею 0,1985 га, кадастровий номер :05:005:0424, розташованої по АДРЕСА_7 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

- договір дарування від 06 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за № 1924, щодо земельної ділянки площею 0,2014 га, кадастровий номер :05:005:0286, розташованої по АДРЕСА_8 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

- договір дарування від 06 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за №1925, щодо земельної ділянки площею 0,2002 га, кадастровий номер :05:005:0343, розташованої по АДРЕСА_9 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250);

- договір дарування від 06 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. і зареєстрований у реєстрі за №1926, щодо земельної ділянки площею 0,2013 га, кадастровий номер :05:005:0434, розташованої по АДРЕСА_10 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250).

Обґрунтовуючи підстави позову, ТОВ «ФК «Ідеа Капітал» посилалося на те, що оспорювані договори дарування вчинені без наміру створення правових наслідків, а з метою уникнення стягнення коштів за рішенням суду, у зв`язку з чим просило визнати їх недійсними на підставі статей 203, 215, 234 ЦК України.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду є посилання заявника на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі № 296/10601/16-ц, у якій зроблено висновок, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину, у разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний; також не враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 910/14138/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 910/14139/18, від 15 грудня 2020 року у справі № 723/2973/16-ц, від 24 лютого 2021 року у справі № 520/14034/18, від 31 березня 2021 року у справі № 486/1602/18, від 16 червня 2021 року у справі № 751/968/18.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України.

Відповідно до статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Звертаючись до суду з позовом, позивач як на підставу задоволення позовних вимог, посилалася на фіктивність договорів дарування (стаття 234 ЦК України), зазначаючи при цьому, що оспорювані правочини вчинені ОСОБА_1 без наміру створення правових наслідків, а з метою уникнення стягнення коштів за рішенням суду, на шкоду кредитора.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що «позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним».

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19) зроблено висновок, що «договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника)».

У постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року в справі № 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19) вказано, що «приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин)».

У постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 489/5148/18 зазначено, що правочин, учинений боржником у період настання в нього зобов`язання щодо погашення заборгованості перед кредитором, унаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, вчиненого боржником на шкоду кредитору). При цьому та обставина, що правочин з третьою особою якому боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства.

У постановах Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі № 910/7547/17, від 28 листопада 2019 року у справі № 910/8357/18, від 03 березня 2020 року у справі № 904/7905/16, від 26 травня 2020 року у справі № 922/3796/16 від 17 вересня 2020 року у справі № 904/4262/17 зроблений висновок, що з конструкції частини третьої статті 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом.

У справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій установили, що 05-06 жовтня 2017 року ОСОБА_1 подарував своєму сину ОСОБА_1 десять земельних ділянок, розташованих у масиві «Отрадноє», Грузевицької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

При цьому, ОСОБА_1 було відомо про наявність рішення Господарського суду Хмельницької області від 14 липня 2011 року, яке набрало законної сили, про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Ідеа Капітал» боргу за кредитним договором, а також про здійснення щодо нього виконавчого провадження з примусового виконання цього судового рішення. Отже, він міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання вказаного рішення суду.

Відчуження майна здійснено ОСОБА_1 після набрання законної сили судовими рішеннями про стягнення з нього кредитної заборгованості за кредитними зобов`язаннями. Зобов`язання боржником не виконані.

Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.

При цьому, та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства.

Такого ж висновку, дійшов Верховний Суд у постановах від 24 липня 2019 року в справі № 405/1820/17, від 08 вересня 2021 року у справі № 379/1542/19 (провадження № 61-11684св20).

Суди попередніх інстанцій також установили, що оспорювані договори дарування укладено між близькими родичами (батьком та сином) та є безоплатними й звернули увагу на те, що дарувальник, який відчужує майно на підставі безоплатного договору на користь свого сина, маючи грошові зобов`язання перед позивачем-кредитором, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки оспорювані договори дарування направлено на недопущення звернення стягнення на майно боржника.

Встановлені судами обставини, дозволяють зробити висновок, що оспорювані правочини є фраудаторними, тобто вчиненими на шкоду кредитору.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що укладення ОСОБА_1 договорів дарування нерухомого майна з сином ОСОБА_1 відбулось з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.

Виходячи з того, що оспорювані договори дарування, укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , спрямовані на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання в майбутньому рішення суду про стягнення кредитних коштів із боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про визнання цих договорів недійсними.

Висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження судами попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Колегія суддів відхиляє посилання в касаційній скарзі на неврахування судами висновків, викладених Верховним Судом в постанові, що зазначена заявником в касаційній скарзі, оскільки висновки у цій справі й у справі, що переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, є різними, у зазначеній справі суди виходили з конкретних обставин та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Інші, наведені в касаційній скарзі аргументи, є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судами, що в силу положень статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду в оскарженій частині ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржені судові рішення в оскарженій частині - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 вересня 2022 року в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ідея Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів дарування земельних ділянок недійсними залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун