ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 грудня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/4632/21

Головуючий у першій інстанції - Фетісова Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1026/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В., Шапко В.М.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Фетісової Н.В. від 18 травня 2023 року, місце ухвалення рішення м. Прилуки, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, в якому просив визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, викладену в статтях від 08.02.2019 року "ІНФОРМАЦІЯ_2" та від 02.09.2021 року "ІНФОРМАЦІЯ_3", опублікованих на веб-сайті Національного антикорупційного порталу "Антикор"ІНФОРМАЦІЯ_7, а також стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що у липні 2021 року йому стало відомо, що в мережі Інтернет, а саме, на сайті ІНФОРМАЦІЯ_7 опубліковано матеріал під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_2" ІНФОРМАЦІЯ_1. В даній статті, джерелом якої вказано izvestia.kiev.ua, зазначається: "В середине февраля состоится съезд адвокатов, на котором будут избираться новые члены Высшего совета правосудия и ВККС. К этому событию притягивается интерес не только судей и адвокатов, но и журналистов, активистов и нардепов. И им есть к кому присмотреться. Фамилии кандидатов, вызвавшихся побороться за места в судебной власти, выложены на сайте Высшего совета правосудия с полными биографиями, декларациями и мотивациями претендентов. Все они - адвокаты, имеют разную карьеру и разную славу. Место в ВРП хочет занять и адвокат ОСОБА_1 . Молодой человек прячется от прессы и особо за себя не агитирует. Наверное, для того, чтобы не напомнить о неудобных историях своей трудовой биографии и ещё более неудобных историях о своём гламурном досуге. Выпускник элитного КИМО, киевлянин ОСОБА_1 рано открыл в себе предпринимательские таланты и умения дружить с однокурсниками из ещё более влиятельных и обеспеченных семей, чем он сам. Ещё студентом он попал в компанию "богатых и знаменитых". И сразу после выпуска оказался младшим партнёром в юрфирме "Гарантия", которое сейчас возглавляет. В 2005 году бизнес придумали дочь экс-спикера Верховной Рады ОСОБА_17 и её тогдашний супруг ОСОБА_7 . Главным критерием подбора сотрудников "Гарантии" стали не деловые или человеческие качества сокашников, а их блатной потенциал. В этом плане ОСОБА_1 выглядел идеальным вариантом. Два его двоюродных брата трудились в столичных судах, а мать в разное время управляла финансами целого ряда крупных государственных и частных компаний (иными словами, потенциальных клиентов молодой юрфирмы). И пусть ОСОБА_1 был не совсем чист на руку, - например, ещё будучи студентом, он взялся "порешать" для ОСОБА_8 серьёзный вопрос за крупное вознаграждение, но ни решения, ни денег последний так не увидел, ОСОБА_1 сначала пропал, а потом принялся втюхивать друзьям историю, что деньги у него якобы украли, - но связи в нашей стране решают всё. Долг перед будущим старшим партнёром по "Гарантии", в конце концов, закрыла состоятельная мать ОСОБА_1 , а братья-судейские постарались, чтобы скандал быстро затух к взаимному удовлетворению сторон. Благодаря мажорному статусу основателей АО "Гарантия" быстро обросла крупными государственными клиентами. Эта лавочка могла быстро закрыться после развода гламурных основателей, но тут наступил звёздный час для ОСОБА_1 . Он стал управляющим партнером "Гарантии". К тому времени и его родственники существенно продвинулись по судебной иерархии. Один из братьев стал судьёй Высшего хозяйственного суда, другой - трудился в одном из апелляционных судов. Стиль работы этой фирмы в юридических кругах известен - перед клиентами рисуется радужная перспектива решения любых юридических проблем. Называются фамилии и бывших основателей, и влиятельных родственников ОСОБА_1 (с которыми он даже не делится гонорарами). Любопытно, что тариф у "гарантийщиков" не зависит от сложности дела. Партнёры выставляют счета в десятки тысяч долларов даже тогда, когда проблема стоит не больше пары тысяч гривен рутинной работы над документами. Фирма воплотила в себе худшие черты самого негативного стереотипа об адвокатах - "решалы". При этом "решать" мажорные юристы даже не пытались. Ни в какие "высокие кабинеты" денег чаще всего не несли, а просто присваивали их себе. А дальше просто ждали, что суд и без заноса примет решение в их пользу. Для обманутых клиентов ОСОБА_1 и Опадчий наловчились выстраивать целую систему лживых аргументов. Чаще всего срыв договорённостей с судьями объяснялся вмешательством "высших сил" из "Администрации", от "Саши-стоматолога", "Генпрокуратуры", судов верхних инстанций и т.д. Потраченное зря ребята не возмещали. Наглость "гарантийщиков" имела внушительные масштабы. Например, невыполнение договора по предоставлению юридические услуг на сумму в 500 тыс. грн. для одной из известных украинских страховых компаний. Но ребята изворачивались и ни за что не отвечали. Жили при этом очень хорошо. На отдыхе ОСОБА_1 не ведёт себе более порядочно, чем в работе. Несколько лет назад парень совершил наезд на пешехода в центре Одессы. Естественно, как и любой мажор, он считает нормой "давить быдло" и уезжать с места происшествия. Будет ли он вести себя иначе, если вдруг получит должность в ВРП? И не стремиться ли он туда, чтобы решить все свои проблемы с долгами и обманутыми клиентами?" Стаття була опублікована 08.02.2019 року, кількість переглядів 2 175. 26.07.2021 року ОСОБА_1 була направлена вимога про спростування поширеної недостовірної інформації і відновлення порушених прав до Порталу Антикор. У відповіді Порталу Антикор від 26.07.2021 року, яка підписана юрисконсультом ОСОБА_10 , зазначено, що стаття не є авторською, відповідно до чинного законодавства відповідальність несе автор та джерело інформації. При наявності рішення суду надають спростування. При цьому, позивач також звертався із вимогою про спростування поширеної недостовірної інформації до інтернет-сайту izvestia.kiev.ua , які вказані джерелом інформації, і інтернет-сайт izvestia.kiev.ua видалило вказану статтю. Тобто, джерело інформації izvestia.kiev.ua видалило статтю, а порталом Антикор залишено на власному сайті дану статтю. Пізніше, 02.09.2021 року позивачу стало відомо, що в мережі Інтернет, а саме на сайті ІНФОРМАЦІЯ_7, опубліковано матеріал під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_3" ІНФОРМАЦІЯ_4. В даній статті зазначається: "На первый взгляд ОСОБА_1 - обычный столичный адвокат, коих на просторах Киева трудится тысячи. Если судить по адресу, где он ведёт приём - АДРЕСА_4 - весьма успешный. Ибо это - самое сердце столицы, тут за одну аренду маленькой комнатушки надо заплатить больше, чем средний киевлянин зарабатывает в месяц. Впрочем, хорошие адвокаты стоят дорого, так что может ОСОБА_1 иметь офис на Прорезной - пусть себе имеет. Хотя, скорее всего, эти данные устарели, ибо страничка его Адвокатского объединения "Гарантия" говорит, что он принимает по другому адресу - АДРЕСА_1 . Впрочем, этот разнобой в данных, скорее всего не сознательное запутывание клиентов, а просто невнимательность - сменился адрес, а данные на сайте Совета адвокатов города Киева не изменили. Не более, чем небрежность. Впрочем, на успешность ОСОБА_1 это не влияет - Крещатик тоже центр, и стоят там офисы тоже недёшево. Но, раз уж мы выяснили, что ОСОБА_1 является руководителем адвокатского объединения "Гарантия", давайте поинтересуемся, что это. И тут выясняется, что существует как упомянутое АО "Гарантия", так и ООО "Юридическая фирма "Гарантия". И в обеих руководит ОСОБА_1 . Кроме того, оказывается, что ОСОБА_1 имеет отношение ещё к минимум трём фирмам. Это ООО "УБ Инвест груп", ООО "Санта С" и загадочное "ВГО "ВОП", которое, впрочем, расшифровывается как "Всеукраїнська громадська організація "Всеукраїнське об`єднання правників". В общем, - обычная общественная организация. Хотя нет, не совсем обычная. Восемь санкционных списков, вызванных войной России против Украины, в том числе СНБО, Минфин США, Канада, Великобритания, ЕС, Япония и даже далёкая Австралия. Плюс - шлейф скандалов, судя по тому, что это "ВГО ВОП" являлось фигурантом расследования ряда отечественных медиа. Но и у других предприятий, бенефициаром которых значится ОСОБА_1 , такая же картина. Значит, дело не в самой организации, а в её основателе. Что же, придётся погрузиться в ранние годы становления адвоката ОСОБА_1. И тут оказывается, что в 2005 году ОСОБА_1 организовал то самое АО "Гарантия". Но не сам - его партнёром выступил некий ОСОБА_15 . Он же является партнером и в ООО "Юридическая фирма "Гарантия", и в упомянутом "ВГО ВОП". И именно благодаря ОСОБА_16 пошли дела у вновь созданной фирмы. Потому что ОСОБА_15 весьма удачно женился - на дочери ОСОБА_17 , того самого, который был спикером ВР и имеет звание Герой Украины " за протараненный его джипом "Жигулёнок", в котором ехал какой-то дедушка. Впрочем, надо отдать должное и самому ОСОБА_1 - его два двоюродных брата на тот момент были столичными судьями, а мать - главой бюджетной комиссии Украинского городского совета (Обуховский район Киевской области). Для понимающих людей всё понятно, простите за тавтологию. Старт новоиспеченному адвокату был обеспечен, чем последний и воспользовался, взяв на обслуживание столичных мажоров. Правда, как говорят злые языки, с ОСОБА_39 была какая-то некрасивая история ещё перед основанием фирмы - вроде как ОСОБА_1 одолжил у него немаленькую сумму денег и не отдал. Но как было на самом деле - неизвестно. Деньги, опять же - по слухам, отдала его мать, а судьи, то есть братья, договорились о том, чтобы претензий не было. Если кто думает, что мать ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , брала кредиты для погашения долгов её сына, то вот вам выдержка из её декларации (это только кусочек, просто для понимания, что такое депутат в провинциальной Украинке): Садовый домик площадью в 221 метр. У человека, который нигде не работает. Но в довесок к этому домику имеет ещё 15 земельных участков в той же Украинке, где депутатствует на протяжении ряда лет. Так что секрет "первого миллиона" у адвоката ОСОБА_1 понятен - не последнее дело в этой жизни родственники и партнёры. Но дальше захотелось, естественно, большего. И ОСОБА_1 включается в борьбу за столичную землю. Не для себя лично, а для небезызвестного соратника ОСОБА_19 . Ещё одна общественная организация, "Вільні люди", созданная с другим партнером ОСОБА_38 - включается в рейдерский захват Павловского сквера, где ОСОБА_20 намеревался построить многоэтажку. Правда, Майдан спутал все карты ОСОБА_20 отчалил за " Батей ", а ОСОБА_1 с Опадчим остались с тем, что успели на тот момент заработать. В частной практике у ОСОБА_1 что-то не заладилось и он пошёл работать юрисконсультом на канал "1 + 1". Как и что он там делал - неизвестно. Но известно, что не бедствовал. По крайней мере, так можно понять из скандала, в который он не преминул вляпаться, пытаясь на своём "Мерседесе" с козырными номерами задавить в Одессе муниципального охранника, который объяснял ему, что Дерибасовская является пешеходной зоной и въезд туда даже с козырными " номерами запрещён. Скандал замяли, но он аукнулся ОСОБА_1 в 2019 году, когда ОСОБА_1 попытался прорваться в Высший совет правосудия. Из 181 делегата съезда адвокатов за ОСОБА_1 проголосовало аж 17, причём историю с пьяным дебошем в Одессе именно в этот период опять смаковали со всеми возможными подробностями. Конечно, истинной причиной такого "пролёта" ОСОБА_1 был отнюдь не этот скандал - для современной "элиты" такие выходки норма, но как формальная причина он вполне годился. Кроме того, ОСОБА_1 указали на то, что "он не отразил в декларации свои доходы за 2017 год", на что он ответил, что "не занимался профессиональной деятельностью в этом году в связи с семейными обстоятельствами". И действительно в декларации за 2017 год в рубрике "Доходы" отображены деньги только от продажи недвижимости. Впрочем, судя по цифрам, голодать ОСОБА_1 не пришлось. Да, если что, и мама могла помочь - вы же помните, что скромная пенсионерка имеет 12 земельных участков в Обуховском районе, не считая нескольких квартир и немножко ювелирных изделий. Но не будем касаться родственников. Помогать детям и братьям - святое дело. В том числе и выпутываться из историй с невозвратом долгов и пьяных дебошей. Тем более, что в 2019 году ОСОБА_1 решил пойти по стопам матери и подался в политику - он попытался стать депутатом Верховного Совета на внеочередных выборах. Правда, ему либо изменило чутьё, либо не хватило денег на вхождение в списки "Слуги народа", и пришлось баллотироваться от маргинальной партии "Социальная справедливость". Результат был немножечко предсказуем. Как и в случае с попыткой попасть в Высший совет правосудия. Но сам ОСОБА_1 старается помалкивать об этих не очень приятных для себя фактах и лепит из себя очередной образ. Теперь он переквалифицировался в "правозащитника и эксперта по международному праву". Для чего и зачем? Возможно потому, через два года ОСОБА_1 снова собирается штурмовать Высший совет правосудия - именно через столько новые выборы членов ВСП от Съезда адвокатов. Получится ли у него? Неизвестно, ещё целых два года, а за это время много воды утечёт. К тому же человек он, согласитесь, перспективный - начал с обыкновенного кидалова и дорос до санкционных списков Минфина США и Австралии. Автор статьи: ОСОБА_24 ". Кількість переглядів: 6509. Відповідно до інформації, розміщеної на сайті ІНФОРМАЦІЯ_7, "Національний антикорупційний портал "Антикор" є публічним майданчиком для висвітлення рейдерських захоплень підприємств та корупції в органах влади. Саме рейдерство та корупція в Україні є основним бар`єром для припливу інвестицій та реформування економіки. Без активної боротьби з цими явищами неможливий розвиток сучасної держави. Редакційну політику порталу "Антикор" визначає редакційна колегія видання. Журналісти: ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 . Редактори стрічки новин: ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 . Коректор: ОСОБА_32 . Контактна інформація: Національний антикорупційний портал "Антикор" є публічним майданчиком для боротьби з рейдерськими захопленнями підприємств та корупцією в Україні. Адреса: Україна, Київ, бульвар Ромена Роллана 7. Електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_5".

У позові ОСОБА_1 зазначав, що твердження у вищезазначених статтях подаються у стверджувальній формі з очевидно негативним забарвленням, під публікаціями в коментарях вбачається негативна реакція читачів сайту. Позивач вважав за необхідне захищати власну репутацію, оскільки поширена інформація є наклепницькою, образливою, принизливою та такою, що не відповідає дійсності, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, містить надумані та жодним чином не підтверджені звинувачення фактично у вчиненні ряду правопорушень, а також формує у читачів інтернет-ресурсу негативне уявлення про нього. Твердження статей щодо позивача є абсолютно неправдивими, не перевіреними, оскільки позивач є єдиним сином у своєї матері, не має братів, в тому числі, братів-суддів, не внесений до санкційних списків. Позивач стверджує, що перевірка підприємства проводиться в списках санкцій восьми країн, здійснення перевірки є платною послугою, і після перевірки зазначається, що суб`єкт не перебуває в кожному із списків восьми країн. Як вказує позивач, поширена у наведених статтях інформація є недостовірною, містить ряд висловів, якими автор характеризує особу позивача з негативної сторони, та які мають явно образливий характер, висловлені в брутальній формі, що принижують честь та гідність позивача. Внаслідок поширення вказаної інформації мало місце порушення особистого немайнового права позивача на повагу до гідності і честі та на недоторканість ділової репутації, оскільки така інформація спотворила та принизила оцінку діяльності позивача з боку громадськості та суспільства, дана оцінка перестала бути об`єктивною, породила сумніви щодо дотримання позивачем моральних засад та правових норм. Направлена позивачем до Національного антикорупційного порталу "Антикор" вимога про спростування недостовірної інформації, в рамках досудового врегулювання спору, не була задоволена. Таким чином, у даному випадку, негативна інформація щодо позивача поширена відповідачами, як власниками веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_6, містить фактичні дані стосовно позивача та має характер наклепу, тобто, поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу, дана інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню. Позмвач стверджував, що вказана і поширена відповідачами інформація є недостовірною, і порушує особисті немайнові права позивача на повагу до його гідності, честі та на недоторканість ділової репутації.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.05.2023 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000 грн., в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 18.05.2023 року, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити в повному обсязі вимоги заявленого позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, а судові витрати покласти на відповідачів. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 18.05.2023 року є незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, при цьому, оскаржуване рішення від 18.05.2023 року ухвалено судом із порушенням норм права, і тому підлягає скасуванню. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що згідно із відомостями Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, власником Свідоцтва на знак для товарів і послуг "Антикор", є Тека-Груп Фаундеішн , заявником - ОСОБА_2 , згідно відповіді Районного суду Праги від 07.11.2022 року, станом на 08.02.2019 року та 02.09.2021 року власником доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_6 , є компанія Тека-Груп Фаундеішн, заявник - ОСОБА_34 . Національний антикорупційний портал "Антикор" створений за сприяння громадської організації "Комітет по протидії корупції в органах влади", засновниками якої є ОСОБА_35 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Вона припинила свою діяльність 13.08.2021 року. На запити щодо надання інформації про реєстранта доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_7, володільця облікового запису, що використовується для розміщення веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_7 у мережі Інтернет, власника та реєстранта веб-сайту Національний антикорупційний портал Антикор " ІНФОРМАЦІЯ_7, а також про хостинг-провайдера веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_7 відповіді отримано не було. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не було враховано висновки Верховного Суду, викладені в аналогічних справах. Так, у постановах Верховного Суду від 09.04.2020 року в справі №742/3715/17 та від 13.01.2021 року у справі №742/514/17, із предметом спору, зокрема, про захист ділової репутації юридичної особи та спростування недостовірної інформації, розміщеної на веб-сторінці веб-сайту "Національний антикорупційний портал "Антикор" (ІНФОРМАЦІЯ_7/), зазначено, що суди зробили обґрунтований висновок про те, що власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_7/ є реєстрант доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 , отже, він є належним відповідачем у цій справі. Зазначене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 07.06.2022 року у справі №742/1440/21. За даних обставин, апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі, і тому безпідставно відмовив у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги стверджують, що розмір витрат на оплату послуг професійної правової допомоги, заявлений стороною відповідача, є неспівмірним, а факт надання даної допомоги відповідачу ОСОБА_2 у вказаному розмірі, є недоведеним.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.05.2023 року, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 18.05.2023 року.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Карпенко В.К. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 18.05.2023 року.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 , належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що на веб-сайті "Антикор" ІНФОРМАЦІЯ_7/ 08.02.2019 року було опубліковано статтю відносно позивача "ІНФОРМАЦІЯ_2" (вказана інформація поширена за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9 ), а 02.09.2021 року - статтю під назвою"ІНФОРМАЦІЯ_3" ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) (а.с. 18, 22, том 1).

Автор статті під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_2" невідомий, а автором статті "ІНФОРМАЦІЯ_3" зазначений ОСОБА_24 (а.с.29, том 1).

Відповідно до бібліографічних даних, власником Свідоцтва на знак для товарів і послуг "Антикор" №220255 є Тека-Груп Фаундеішн (Глобал Банк Тауер, 18 Флор, 50 стріт, П.О. Бокс 0831-02484, Панама, Республіка Панама), заявником - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) (а.с.35-37, том 1).

Згідно відповіді Районного суду Праги 3 від 07.11.2022 року вбачається, що станом на 08.02.2019 року та 02.09.2021 року власником доменного імені: anticor.com.ua є компанія Тека-груп Фодейшн (Teka-Group Foundation), 0835, РА (Республіка Панама) Panama (м.Панама), 50 th street Global Bank Tower (50-а вулиця Глобал Банка Тавер), ім`я (заявник) - ОСОБА_34 (а.с.146, том 1).

В Реєстрі громадських об`єднань (https://rgo.miniust.gov.ua) міститься інформація про Громадську організацію "Комітет по протидії корупції в органах влади": реєстраційний номер запису - 1364237, стан - зареєстровано, тип запису - Громадське об`єднання (без статусу юридичної особи); повне найменування - Громадськаорганізація"Комітет по протидії корупції в органах влади"; місцезнаходження - АДРЕСА_3 ; засновники - ОСОБА_37 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ;дата внесення останніх змін - 13.08.2021 року щодо припинення діяльності громадського об`єднання. 09:39:16 (а.с.41-42, том 1).

З метою отримання відомостей про власника та реєстранта веб-сайту Національний антикорупційний портал "Антикор" ІНФОРМАЦІЯ_7, а також про хостинг-провайдера веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_7 (найменування/прізвище, ім`я, по-батькові, адреса місцезнаходження, адреса електронної пошти, телефон, факс, номер платника податків або код ЄДРПОУ, позивачем 05.10.2021 року за №2021/10-05/23 направлявся запит до Дочірнього підприємства "Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет" Консорціуму "Український центр підтримки номерів і адрес", який є компетентним у здійсненні функцій з проведення фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет з видачею Експертних висновків, а також - видачі довідок з відомостями про власників веб-сайтів/реєстрантів доменних імен або інформацією про їх встановлення, відповідно до Договору про акредитацію від 08.05.2019 року (а.с.51, том 1). Проте, вказаний запит повернувся на адресу відправника неврученим з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с.56, том 1).

На запити щодо надання інформації про реєстранта доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_7, володільця облікового запису, що використовується для розміщення веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_7 у мережі Інтернет, власника та реєстранта веб-сайту Національний антикорупційний портал "Антикор" ІНФОРМАЦІЯ_7, а також про хостинг-провайдера веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_7 запитуваної інформації від Національний антикорупційний портал "Антикор", ТОВ "Інтернет Інвест", ТОВ "Хостмайстер", ТОВ "Хостпро Лаб", Об`єднання підприємств в галузі телекомунікацій, інформатизації та інтернет "Український мережевий інформаційний центр" отримано не було (а.с.43-45, 49, 50, 51, том 1).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.05.2023 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки реєстрація доменного імені є відкритою, здійснюється в онлайн-режимі на підставі онлайн-заявки особи, яка має намір зареєструвати доменне ім`я, та не потребує жодного підтвердження, ідентифікації та авторизації особи реєстранта, неможливо встановити, що саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є засновниками та дійсними власниками (реєстрантами) веб-сайту " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", на якому опубліковано статті під назвами "ІНФОРМАЦІЯ_2" та "ІНФОРМАЦІЯ_3". За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є неналежними відповідачами, і тому позовні вимоги до них не підлягають задоволенню.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.05.2023 року про відмову в задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що що згідно із відомостями Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, власником Свідоцтва на знак для товарів і послуг "Антикор", є Тека-Груп Фаундеішн , заявником - ОСОБА_2 згідно відповіді Районного суду Праги від 07.11.2022 року, станом на 08.02.2019 року та 02.09.2021 року власником доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_6 є компанія Тека-Груп Фаундеішн, заявник - ОСОБА_34 . Національний антикорупційний портал "Антикор" створений за сприяння громадської організації "Комітет по протидії корупції в органах влади", засновниками якої є ОСОБА_35 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Вона припинила свою діяльність 13.08.2021 року. На запити щодо надання інформації про реєстранта доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_7, володільця облікового запису, що використовується для розміщення веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_7 у мережі Інтернет, власника та реєстранта веб-сайту Національний антикорупційний портал Антикор " ІНФОРМАЦІЯ_7, а також про хостинг-провайдера веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_7 відповіді отримано не було. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не було враховано висновки Верховного Суду, викладені в аналогічних справах. Так, у постановах Верховного Суду від 09.04.2020 року в справі №742/3715/17 та від 13.01.2021 року у справі №742/514/17 з предметом спору, зокрема, про захист ділової репутації юридичної особи та спростування недостовірної інформації, розміщеної на веб-сторінці веб-сайту "Національний антикорупційний портал "Антикор" (ІНФОРМАЦІЯ_7/), зазначено, що суди зробили обґрунтований висновок про те, що власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_7/ є реєстрант доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 , отже він є належним відповідачем у цій справі. Зазначене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 07.06.2022 року у справі №742/1440/21. За даних обставин, апелянт вважає що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі, і тому безпідставно відмовив у задоволенні позову.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Положеннями ч.1 статті 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Приписами статті 297 ЦК України регламентовано, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до статті 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно роз`яснень абз.1,2,5 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Необхідно зазначити, що публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу.

У разі, якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції №1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

Позивач ОСОБА_1 є адвокатом.

У статтях: 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому, зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Розглядаючи дану справу, і виходячи із приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно приймати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів.

Звертаючись з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , позивач просив суд визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, викладену в статтях від 08.02.2019 року ''ІНФОРМАЦІЯ_2" та від 02.09.2021 року "ІНФОРМАЦІЯ_3", опублікованих на веб-сайті Національного антикорупційного порталу "Антикор" ІНФОРМАЦІЯ_7. В ході розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи позивача ОСОБА_1 відносно того, що вищевказана інформація в стверджувальній формі фактично містить його звинувачення у вчиненні дорожньо-транспортних пригод у нетверезому стані, хабарництві, порушенні кодексу адвокатської етики, внесенні до санкційного списку, а також стверджує, що його родичі зловживали своїм службовим та посадовим становищем.

Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно приписів ч.1, ч.2 статті 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому і процесуальному значеннях. Як загальноправова вимога, вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований, як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне право положення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, який у своєму рішенні від 10.02.1995 у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У найзагальнішому вигляді правило презумпції невинуватості означає, що особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину і покарана лише за умови, що її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду. Повідомлення особі про підозру, складання слідчим та затвердження прокурором обвинувального акта на стадії досудового розслідування, розгляд справи у підготовчому провадженні не вирішують наперед визнання його винуватим у вчиненні злочину. Лише один орган у державі наділений таким правом - це суд, який є відповідно до Конституції України, а саме, статті 124 Конституції України, є носієм судової влади, що здійснює правосуддя в умовах законності, незалежності, гласності та змагальності.

Вирок суду є єдиним процесуальним документом, що встановлює винуватість.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до Закону. Достатньо мати навіть за відсутності будь-якого формального висновку певні підстави припускати, що суд або посадова особа вважає обвинуваченого винним. Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, необхідно визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювану заяву було зроблено (пункт 42 рішення від 21.09.2006 року в справі "Грабчук проти України" (заява №8599/02); пункт 48 рішення від 12.01.2012 року в справі "Довженко проти України" (заява №36650/03)).

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.03.2021 року у справі №482/1474/16-ц.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали даної справи не містять в собі жодних доказів того, що позивач, або його родичі, про яких йдеться у вищезазначених статтях, притягувалися до адміністративної чи кримінальної відповідальності за діяння, про які стверджується в статтях від 08.02.2019 року "ІНФОРМАЦІЯ_2" та від 02.09.2021 року "ІНФОРМАЦІЯ_3", опублікованих на веб-сайті Національного антикорупційного порталу "Антикор"ІНФОРМАЦІЯ_7, в тому числі, і щодо ДТП.

Відповідно до приписів ч.1, ч.2 статті 30 Закону України ''Про інформацію'', ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Оскільки інформація у вищезазначених статтях подається не у вигляді оціночних суджень, а у стверджувальній формі, і містить фактичні дані щодо позивача, достовірність яких відповідачем не доведена, вона є недостовірною. При цьому, апеляційний суд погоджується із доводами позивача про те, що поширена відносно нього інформація є образливою, принизливою та такою, що ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, містить надумані та жодним чином не підтверджені звинувачення фактично у вчиненні ряду правопорушень, а також формує у читачів інтернет-ресурсу негативне уявлення про позивача, і внаслідок поширення вказаної інформації мало місце порушення особистого немайнового права позивача на повагу до гідності і честі та щодо недоторканості його ділової репутації, оскільки дана інформація принизила оцінку діяльності позивача з боку громадськості та суспільства, ця оцінка, відповідно, спричинила певні сумніви щодо дотримання позивачем моральних засад та правових норм.

За вищенаведених обставин, інформація, поширена відносно позивача у статтях від 08.02.2019 року "ІНФОРМАЦІЯ_2" та від 02.09.2021 року "ІНФОРМАЦІЯ_3", опублікованих на веб-сайті Національного антикорупційного порталу "Антикор"ІНФОРМАЦІЯ_7, є недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 .

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.05.2023 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки реєстрація доменного імені є відкритою, здійснюється в онлайн-режимі на підставі онлайн-заявки особи, яка має намір зареєструвати доменне ім`я, та не потребує жодного підтвердження, ідентифікації та авторизації особи реєстранта, неможливо встановити, що саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є засновниками та дійсними власниками (реєстрантами) веб-сайту " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", на якому опубліковано статті під назвами "ІНФОРМАЦІЯ_2" та "ІНФОРМАЦІЯ_3". За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є неналежними відповідачами, і тому позовні вимоги до них не підлягають задоволенню.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц, провадження №14-61цс18, вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Верховний Суд у постановах від 28.10.2020 року у справі № 761/23904/19, провадження №61-9953св20 та від 02.02.2022 року у справі №199/4585/18, провадження №61-5734св21 зазначив, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах, та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи, як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

У пункті 6.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі №904/4494/18, провадження №12-110гс19 зроблено висновок, що "…належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет".

Власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу (стаття 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

В постанові Верховного Суду від 25.05.2023 року у справі №910/12415/21 зазначено, що, розглядаючи справи, предметом позову в яких є спростування недостовірної інформації, суди повинні враховувати, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі "Інтернет" чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). [ … ] Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

В постанові Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №439/1469/15-ц, провадження №61-5189св18 міститься висновок про те, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд також у постановах від 26.02.2020 року у справі №742/3812/18, провадження №61-14984св19, від 09.04.2020 року у справі №742/3715/17, провадження № 61-9702св19, від 25.11.2020 року у справі №753/7666/19-ц, провадження №61-4922св20.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, апеляційний суд також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 року у справі № 742/1159/18 та від 18.12.2019 року у справі №742/286/17.

В постанові Верховного Суду від 07.06.2022 року у справі №742/1440/21, провадження №61-3481св22, зазначено, що за змістом статті 46 ЦПК України, здатність мати цивільні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Вирішуючи спір, встановивши, що позов пред`явлено до Громадської організації "Комітет по протидії корупції в органах влади", яка не має статусу юридичної особи, а отже, не може бути відповідачем у цій справі, надавши належну правову оцінку довідці Консорціуму "Український центр підтримки номерів і адрес" (УЦПНА) департаменту "Центру компетенції", відповідно до якої ймовірним власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_7 є ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції дійшов загалом обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки ані ОСОБА_2 як ймовірний власник веб-сайту, ані автор статті (за умови його ідентифікації) не були залучені до участі у справі в якості належних відповідачів. В постановах Верховного Суду від 09.04.2020 року у справі №742/3715/17 та від 01.12.2021 року у справі №742/287/17 з предметом спору, зокрема про захист ділової репутації юридичної особи та спростування недостовірної інформації, розміщеної на веб-сторінці веб-сайту Національного антикорупційного порталу "Антикор" (ІНФОРМАЦІЯ_7/), зазначено, що суди зробили обґрунтований висновок про те, що власником веб-сайту: http://ІНФОРМАЦІЯ_6/ є реєстрант доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 , отже,він є належним відповідачем у цій справі.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 16.08.2023 року у справі №742/853/20, провадження №61-4484св23, апеляційний суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення вимог заявленого позову до відповідача ОСОБА_3 з тих підстав, що власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_7/ є ОСОБА_2 . За даних обставин, рішення суду першої інстанції від 18.05.2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , підлягає залишенню без змін.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо визнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 апеляційним судом задоволено в повному обсязі, рішення суду першої інстанції від 18.05.2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000 грн., в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, підлягає скасуванню.

Позивачем ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом даної справи понесені наступні витрати по сплаті судового збору: 908 грн. - при поданні позову (а.с.1, том 1 ), 454 грн. - при поданні заяви про забезпечення доказів (а.с.58, том 1), яка була задоволена ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.02.2022 року (а.с.105-106, том 1 ), 1 362 грн. - при поданні апеляційної скарги (а.с.223, том 1 ), а всього: 2 724 грн.

Враховуючи, що даною постановою апеляційного суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено до одного відповідача - ОСОБА_2 , тобто, на 50%, апеляційний суд, на підставі приписів ч.1, ч.13 статті 141 ЦПК України, дійшов висновку, що стягненню із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій. Розрахунок наступний: 2 724 грн. х 50% = 1 362 грн.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково. При цьому, рішння Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.05.2023 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , скасувати. За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про захист честі, гідності та ділової репутації - задовольнити. Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію, викладену в статтях від 08.02.2019 року "ІНФОРМАЦІЯ_2" та від 02.09.2021 року "ІНФОРМАЦІЯ_3", опублікованих на веб-сайті Національного антикорупційного порталу "Антикор" ІНФОРМАЦІЯ_7.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.05.2023 року, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, необхідно скасувати.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.05.2023 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , підлягає залишенню без змін.

В порядку розподілу судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 362 (одну тисячу триста шістдесят дві) грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 374; п.1, п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2023 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про захист честі, гідності та ділової репутації - задовольнити.

Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію, викладену в статтях від 08.02.2019 року "ІНФОРМАЦІЯ_2" та від 02.09.2021 року "ІНФОРМАЦІЯ_3", опублікованих на веб-сайті Національного антикорупційного порталу "Антикор" ІНФОРМАЦІЯ_7.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2023 року, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, скасувати.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2023 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 362 (одну тисячу триста шістдесят дві) грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: