КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 369/1996/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7638/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2023 року, постановлену під головуванням судді Пінкевич Н.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , який зареєстрований 03 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 404, та залишити проживати неповнолітню доньку ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 1-4).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини роз`єднано (а.с. 29).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`їБорщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дитини - направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Оболонського районного суду міста Києва(а.с. 44-45).

Не погодившись з ухвалою районного суду про направлення справи до іншого суду, 15 березня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мисилюк С.В. направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та направити справу до Києво-Святошинського районного суду Київської області для подальшого розгляду (а.с. 58-65).

На обґрунтування скарги зазначив, що ухвала суду про направлення справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Оболонського районного суду міста Києва є незаконною, постановлена з порушенням принципів об`єктивності та неупередженості. Вказував, що незаконна зміна підсудності справи порушує право позивача на справедливий суд та містить ознаки, передбачені ст. 376, 382 КК України.

Відзив від ОСОБА_2 та третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області до часу розгляду справи апеляційним судом до апеляційного суду не надходили. Про відкриття апеляційного провадження і можливість подати відзив на апеляційну скаргу вказані особи були повідомлені на зазначені ними поштові адреси, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, несвоєчасне повернення яких (у червні 2023 року) обумовило необхідність забезпечення реалізації прав відповідача та третьої особи на подання відзиву, а відтак й продовження строку розгляду цієї справи (а.с. 102-105).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Передаючи справу на розгляд до Оболонського районного суду міста Києвасуд першої інстанції виходив з того, що справа підлягає розгляду за правилами загальної підсудності відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, тобто за місцем реєстрації відповідача.

Колегія суддів погодилась з таким висновком районного суду виходячи з наступного.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

За загальним правилом позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Також цивільним процесуальним законом України передбачена альтернативна (за вибором позивача) та виключна підсудність.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини. Таким чином, вказаний позов підлягає розгляду за загальними правилами підсудності, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

Згідно з довідкою Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ у м. Києві та Київській області відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 57).

Таку ж адресу місця проживання відповідача вказувала позивач у своїй позовній заяві.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України дана справа підлягає розгляду Оболонським районним судом міста Києва, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

Доводи апелянта щодо неможливості передачі справи за підсудністю до іншого суду після відкриття провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 31 ЦПК України не заслуговують на увагу суду, оскільки у даному випадку справа не стала підсудною іншому суду в процесі розгляду справи, як передбачено ч. 2 ст. 31 ЦПК України, а в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини була підсудна іншому суду з моменту подачі позову. Тому, після роз`єднання позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини в самостійні провадження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про підсудність цієї справи за загальними правилами підсудності, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування) відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до положень ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Отже, за відсутності обґрунтованих доводів позивача про підсудність справи Києво-Святошинському районному суду Київської області, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про передачу справи до Оболонського районного суду міста Києва за зареєстрованим місцем проживання відповідача відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншому суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова