Справа № 459/1173/23
Провадження № 2/459/197/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 червня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі

головуючого судді Дем`яновської Ю.Д.,

з участю секретаря судового засідання Назар О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

07.04.2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пащук А.І., звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, яким просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №23783, виданий 08.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем. Позовні вимоги мотивує тим, що про вчинення оспорюваного виконавчого напису дізнався після відкриття виконавчого провадження з виконання такогоіз додатку Дія.Вказав, що відповідач не надсилав йому жодних вимог та повідомлень, сума заборгованості за кредитним договором не є безспірною, період за який стягнуто суму заборгованості становить 10 років. Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Звертає увагу на те, що при вчиненні зазначеної нотаріальної дії приватний нотаріус керувався п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції від 26.11.2014 року, однак вказаний пункт виключений. Враховуючи наведене, вважає, що вчинений виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 11.04.2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву, пояснень та доказів у справі, розгляд справи призначено на 08.05.2023 року.

Ухвалами від 08.05.2023 року задоволено заяву про забезпечення позову; зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №23783, вчиненого 08.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем про стягнення з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 33 289,59 доларів США заборгованості, яке здійснюється у виконавчому провадженні №66563325 державним виконавцем Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів); витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича копію виконавчого напису від 08.12.2017 року, зареєстрованого в реєстрі №23783 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та документи підставі яких нотаріусом вчинявся даний виконавчий напис, відкладено розгляд справи на 21.06.2023 року.

У судове засідання 21.06.2023 року сторони не з`явилися.

У матеріалах справи міститься письмова заява позивача про розгляд справи у його відсутності, повне підтримання позовних вимог.

Представник відповідача не забезпечив явки свого представника, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся неодноразово, що підтверджено довідками Укрпошти. При цьому представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзивів не подав, а відтак суд вважає можливим проводити розгляд у його відсутності.

Третя особа про причини неявки також не повідомила, будь-яких заяв, клопотань не подала.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 30.11.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №CGZ0AE00000084 на підставі якого позивач отримав кредит в розмірі 29 009,11 доларів США з кінцевим терміном повернення до 29.11.2012 року. Внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за вказаним правочином, 05 березня 2012 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-412/1550/2012 р. було звернено стягнення предмет застави - автомобіль «Volkswagen T5», що належав ОСОБА_1 .

08.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №23783, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №CGZ0AE00000084 від 30.11.2007 року в розмірі 33 289,59 доларів США, що за курсом 25,50 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.08.2017 року складає 848 884,55 грн., з яких: 16519,91 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 2368,83 доларів США заборгованість за відсотками; 13 415,21 доларів США заборгованість з комісії; 81 544, 03 доларів США заборгованість з пені за період з 25.05.2016 року по 18.08.2017 року; строк, за який провадиться стягнення 3549 днів, а саме з 30.11.2007 року по 18.08.2017 року.

Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання.

20.08.2021 року заступником начальника Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66563325 з примусового виконання виконавчого напису №23783, вчиненого 08.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу, у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, визначений ч.2 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість.

Згідно ст.39 ЗУ «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст.50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

За ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Системний аналіз приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» свідчить, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, що виникло раніше. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Пп.3.2 п.3 глави 16 розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом МЮ України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені "Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою КМУ№ 1172 від 29 червня 1999 року .

Пп.3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ означеного Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Заперечуючи проти виконавчого напису нотаріуса та звертаючись до суду з вимогами про визнання його таким, що не підлягає виконанню, позивач посилався на те, що вчинення виконавчого напису відбулось з грубим порушенням чинного законодавства.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Нотаріусом не було перевірено отримання такої вимоги позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди.

Також нотаріус не з`ясував чи не пропущено банком строк позовної давності. Так, кредитний договір було укладено 30.11.2007 року, стягнення на предмет застави було звернене 05.03.2012 році, кінцевий термін погашення кредиту 29.11.2012 року, а виконавчий напис вчинено 08.12.2017 року.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», та п.1 Переліку.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1,3,4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

21.06.2023 р. на адресу суду надійшла заява представника позивача, в якому останній просив стягнути з відповідача у користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Розмір таких витрат підтвердив такими документами: 1) копією витягу з договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.03.2023 р. про надання правової допомоги; 2) копією ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 17.03.2023 р.; 3) копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; 5) копією договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.03.2023 року; 6) копією додатку до договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.03.2023 року; 7) актом виконаних робіт від 20.06.2023 року.

Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвоката. Розмір таких витрат співрозмірний з обсягом та часом, об`єктивно необхідним для надання даних послуг в межах цієї справи. При цьому, відповідач жодного клопотання про зменшення відповідних витрат не заявляв.

За наведених обставин та міркувань, а також за правилами ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. покладаються на відповідача.

Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Зважаючи на викладене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з 1073,60 грн. - судовий збір за позовну вимогу, 536,80 грн. - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265, 280-282, 352, 364 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 08.12.2017 poку приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем та зареєстрований в реєстрі за №23783 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №CGZ0AE00000084 від 30.11.2007 року в розмірі 33 289,59 доларів США, що за курсом 25,50 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.08.2017 року складає 848 884,55 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1610 (одна тисяча шістсот десять) грн. 40 коп. та 10 000 (десять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу

Роз`яснити учасникам справи, що заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали від 08.05.2023 року у даній цивільній справі, у вигляді зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (, вул.Грушевського, 1Д м.Київ, 01001);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович (01001 м.Київ, вул.Лютеранська,3, нежилі прим. з №1 по №5 (група прим.№31) (в літ А), офіс 31).

Повний текст рішення складено 21.06.2023 року.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська