Справа № 162/280/23
Провадження № 2/162/101/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 18.04.2023 року звернулася до Любешівського районного суду Волинської області із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 30.07.2000 року до 05.11.2020 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому в них народилося троє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 23.12.2020 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 02.11.2020; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, на час навчання доньки, починаючи з 02.11.2020 та закінчення нею навчання 30.06.2022 року, але не більше, як до досягнення 23-річного віку.

Позивач вказує, що син ОСОБА_6 досяг повноліття і стягнення аліментів на його утримання згідно вказаного рішення суду припинилось. Однак, він на даний час навчається на денній формі навчання у Волинському національному університеті імені Лесі Українки, у зв`язку з чим і надалі потребує матеріальної допомоги на його утримання. Стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 згідно вказаного рішення суду було припинено у зв`язку із закінченням нею навчання на першому (бакалаврському) рівні. На даний момент ОСОБА_8 навчається на денній формі навчання другого (магістерського) рівня у Волинському національному університеті імені Лесі Українки, у зв`язку з чим і надалі потребує матеріальної допомоги на її утримання. Діти навчаються на платній основі та стипендій не отримують, проживають з позивачем, самостійно не можуть забезпечити дітей необхідним розміром утримання для забезпечення всіх їх потреб. Відповідач має офіційні доходи, оскільки працює електромонтером у Любешівській філії ПрАТ «Волиньобленерго».

У зв`язку з вищевказаним, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки усіх доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення 23 років за умови продовження навчання; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки усіх доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення 23 років за умови продовження навчання.

Ухвалою судді від 21.04.2023 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач 12.05.2023 року подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав частково. Зокрема, просив суд стягувати на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу). Вказує, що несе великі витрати утримання майна, по можливості забезпечує дітей всім необхідним. Має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу), оскільки додаткового доходу не має, виїжджати на заробітки не має можливості у зв`язку з незадовільним станом здоров`я. зазначає, що позивач періодично виїжджає на сезонні роботи, в цей час діти перебувають на його утриманні.

У задоволенні вимоги про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 відмовити, оскільки позивачем не надано доказів спільного проживання з дитиною, так як на даний час остання проживає в іншій країні, де працює та отримує заробітну плату, тому матеріальної допомоги не потребує. Позивачем не надано доказів витрат коштів саме на дітей та відомостей про графік навчання дочки так як наразі здійснюється дистанційне навчання, додаткових витрат не потребує.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані докази, суд дійшов такого висновку.

На підставі копії свідоцтв про народження ОСОБА_4 (серії НОМЕР_1 від 04.03.2005 року) та ОСОБА_3 (серії НОМЕР_2 від 01.11.2000 року) судом встановлено, що батьком останніх є відповідач ОСОБА_2 .

Відповідно до долученої позивачем довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №732 від 14.06.2023 року, виданої старостою Великоглушанського старостинського округу, діти проживають з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 .

Щодо наявних в справі довідок про місце проживання дітей за адресою АДРЕСА_1 , позивач вказала, що наразі не має технічної документації на будинок за адресою АДРЕСА_1 , де вони фактично проживають, тому всі зареєстровані за адресою, де проживали раніше разом з відповідачем.

Відповідно до рішення Любешівського районного суду Волинської області від 23.12.2020 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 02.11.2020; на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, на час навчання доньки, починаючи з 02.11.2020 та закінчення нею навчання 30.06.2022 року, але не більше, як до досягнення 23-річного віку.

ОСОБА_4 досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 , відтак, аліменти на його утримання за вказаним рішенням суду не стягуються.

З довідки Волинського національного університету імені Лесі Українки №03/771 від 03.03.2023 року встановлено, що ОСОБА_4 є студентом медичного факультету денної форми навчання за рахунок коштів фізичних, юридичний осіб першого (бакалаврського) рівня. Термін закінчення навчання - 30.06.2026 р.

Аліменти на утримання ОСОБА_3 за вказаним рішенням суду не стягуються, оскільки вона закінчила навчання на першому (бакалаврському) рівні.

Відповідно до довідки Волинського національного університету імені Лесі Українки №03/767 від 03.03.2023 року встановлено, що ОСОБА_3 є студенткою факультету біології та лісового господарства денної форми навчання за рахунок коштів фізичних, юридичний осіб другого (магістерського) рівня. Термін закінчення навчання 31.12.2023 р.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно зі ст.141 Сімейного Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу . При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: матеріальне становище позивача, яка потребує матеріальної підтримки в зв`язку з навчанням дочки; відсутність відомостей про стан здоров`я та матеріальне становище, наявність у відповідача інших утриманців, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Вимоги ст.183 СК України вказують, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст.12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши наведені позивачем доводи та надані докази на їх підтвердження, суд дійшов висновку, що у даному випадку наявна обов`язкова сукупність юридичних фактів, при якій виникає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття.

Разом з тим, відповідач на даний час є працевлаштованим, здатний та зобов`язаний, як один із батьків, утримувати своїх дітей та сплачувати аліменти. При цьому надана ним виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого датовані 2014 роком та не свідчать про втрату працездатності в такому ступені, щоб не мати можливості виконувати обов`язок зі сплати аліментів своїм дітям.

Доводи відповідача про те, що він несе витрати на утримання та ремонт будинку, не має у власності будь-якого нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів не підтверджені жодними доказами.

Також не мають належного документального підтвердження посилання відповідача на виїзд та працевлаштування дочки за кордоном.

Твердження відповідача про те, що дочка навчається на дистанційній формі навчання і це дає їй можливість працевлаштуватися та отримувати заробітну плату, у зв`язку з чим остання не потребує матеріальної допомоги суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки це не впливає на обов`язок обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття.

Проаналізувавши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Вказаний у позові розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст.7 СК України, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до п. 5 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01 січня 2023 року.

Керуючись ст. 4, 10, 19, 81, 274-279, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки усіх доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, 18.04.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, 18.04.2023 року.

Рішення підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ