Справа № 369/4709/23
Провадження № 2/369/3689/23
22.06.2023 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Ковальчук Л.М.,
за участі секретаря Павлової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Києвіцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_3 . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Донька сторін проживає разом із нею та повністю знаходиться на її утриманні. Разом з тим, відповідач не виконує свої обов`язки щодо утримання доньки та її матеріального забезпечення. Враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою суду від 05.04.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини Серія НОМЕР_1 .
При цьому, донька сторін проживає з позивачем, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а в добровільному порядку узгодити питання про матеріальне забезпечення дитини між сторонами не є можливим.
Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Доказів протилежного суду не надано.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано.
Окрім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що у відповідача є інші діти, а також не надано доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 03.04.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст. 80,84,180,181,182,183,184,191 СК України, ст. ст.259, 263,264, 265, 268, 272, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 03.04.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 1073,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 .
СУДДЯ Л.М.КОВАЛЬЧУК