Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді - Усатової І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Омелько Г.Т.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про стягнення безпідставно набутих коштів.

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про стягнення безпідставно набутих коштів.

Свої вимоги Позивач мотивував наступним.

29 серпня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, що зареєстровано в реєстрі за № 100958, за яким у безспірному порядку пропонувалося стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором №685/4733LPLIC ВІД 09.08.2012, в сумі 53882,11 грн.

Позивач зазначає, що постановою від 22.07.2021 приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання вказаного виконавчого напису.

Проте, як вказує Позивач, рішенням Солом`янского районного суду Київської області від 22.12 2022 року по справі № 760/34123/21 виконавчий напис від 29 серпня 2020 року за реєстровим номером № 100958 було визнано таким, що не підлягає виконанню.

19 липня 2021 року приватним виконавцем з рахунку Позивача, як він вказує, на виконання вказаного виконавчого напису було списано 7612,46 грн , що підтверджується копією банківської виписки, з яких саме відповідачу 6647,69грн.

Позивач у зв`язку з визнанням виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 6647,69 гривень як безпідставно набуті кошти, відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України.

Крім того просить стягнути 3% річних у сумі 33,33 грн. та встановлений індекс інфляції у сумі 99,72 грн. за період з 09.03.2023 по 08.05.2023, а саме: починаючи від спливу 7 днів з дати отримання відповідачем листа - досудової вимоги, а також судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу.

30 травня 2023 року автоматизованим протоколом розподілу судових справ між суддями головуючим визначено суддю Усатову І.А..

02 червня 2023 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва ухвалою відкрито спрощене позовне провадження

2 серпня 2023 року до суду надійшов відзив Відповідача, в якому проти позову він заперечував. Зазначив, що стягнення заборгованості відбулося в той час, коли виконавчий напис нотаріуса був чинним. А тому не можна вважати його безпідставним. Просив зменшити витрати на правову допомогу до 1000 грн.

Вивчивши письмові докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Позивача, виходячи з наступного.

29 серпня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, що зареєстровано в реєстрі за № 100958, за яким у безспірному порядку пропонувалося стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором №685/4733LPLIC ВІД 09.08.2012 укладеним між ПАТ «Платинум банк» та позивачем у сумі 53882,11 грн.

Постановою від 22.07.2021 приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання вказаного виконавчого напису.

При цьому для стягнення з боржника визначено також суму плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 50 гривень. Таким чином, загальна сума, яка підлягала стягненню з поивача в межах виконавчого провадження, становила 53882,11 гривен.

Встановлено, що рішенням Солом`янского районного суду Київської області від 22.12 2022 року по справі № 760/34123/21 виконавчий напис від 29 серпня 2020 року за реєстровим номером № 100958 було визнано таким, що не підлягає виконанню.

Встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження приватним виконавцем було стягнуто з позивача кошти в сумі 7612,46 гривень, що підтверджується копією банківською випискою АТ «Приватбанк» від 13.02.2023

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов:

1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи;

2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі № 6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі № 6-100цс15.

Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року по справі № 201/6498/20 дійшов такого висновку про те, що судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Згідно з ч. 5 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.06.2019 у справі № 914/908/18).

Отже, вищевказаним рішенням суду підтверджується, що правова підстава, на якій було набуте майно, відпала, що в свою чергу вказує на обов`язок Відповідача повернути безпідставно набуте майно Позивачу.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» безпідставно набутих коштів в розмірі 6647,69 гривень (в межах коштів, стягнутих на підставі виконавчого напису нотаріуса) є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення 3-х процентів річних у сумі 33,33 грн. та встановленого індексу інфляції у сумі 99,72 грн. за період з 09.03.2023 по 08.05.2023, а саме: починаючи від спливу 7 днів з дати отримання відповідачем листа -досудової вимоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Унаслідок чого у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України (постанова Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №760/6938/16-ц).

Суд враховує, що як зазначено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК.

Водночас, суд також звертає увагу що наданий позивачем розрахунок відповідачем не спростовано, власного розрахунку надано не було.

З наданого позивачем розрахунку, який суд вважає арифметично правильним та таким, що відповідає обставинам справи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми встановленого індексу інфляції у розмірі 99,72 грн. та 3% річних у розмірі 33,33 грн.

Що стосується стягнення витрат позивача на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, адвокат Кравинська Ю.В., яка діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, надавала правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правової допомоги №14/02/2023 від 14.02.2023, ордеру №1356107 від 25.02.2023.

Згідно Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги №14/02/2023 від 14.02.2023 - Протоколу погодження від 14.02.2023, сторони погодили обсяг та вартість етапів послуг правничої допомоги, яка в загальному розмірі становить 3800,00 грн.

Квитанціями №2PL062510 від 20.02.2023 на суму 1200,00 грн. та №2PL686004 від 08.05.2023 на суму 2600,00 грн. підтверджується понесення позивачем витрат на правничу допомогу.

Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 3800, 00 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 18, 625, 1212 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 6647,69 гривень, 99,72 грн. інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 33,33 грн., 3800,00 грн. витрат на правничу допомогу, 1073,60 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ ФІНАНС», , адреса: м.Київ, пл..Солом`янська, 2.

Суддя І.А. Усатова