КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/29367/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5282/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Шум Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення пені за прострочення надання послуг, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 15 липня 2013 року він підписав анкету-заяву про приєднання і в такий спосіб став клієнтом АТ КБ «Приватбанк». На підставі анкети-заяви позивачу було відкрито в банку рахунок та видано картку.

Вказував, що 31 жовтня 2019 року було відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_1 на 250 001,00 грн. Пізніше депозит був поповнений і його сума склала 254 581,00 грн. Остання автоматична пролонгація відбулася 30 квітня 2021 року до 30 липня 2021 року.

19 листопада 2019 року банк припинив фінансові операції за рахунками позивача. 22 листопада 2019 року банк на підставі Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № 1702-VII мав відновити фінансові операції та почати надавати послуги згідно з договором, однак операції не відновив, послуги надавати не почав і можливість безперешкодно користуватися коштами не повернув.

07 квітня 2020 року після численних звернень до відповідача в чаті та на гарячу лінію позивач відправив відповідачу офіційний лист із пропозицією відновити фінансові операції, однак відповідач лист проігнорував. Так, 13 травня 2021 року набрало законної сили рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2021 року в справі № 759/6683/20, яким встановлено порушення банком строків відновлення фінансових операцій та зобов`язано їх відновити.

Проте фінансові операції досі не відновлені, картки не обслуговуються, доступ до сервісу Приват24 залишається заблокованим, банк продовжує прострочувати надання банківських послуг. У зв`язку з цим 11 жовтня 2021 року позивач відправив відповідачу свої розрахунки розміру неустойки за період з 22 листопада 2019 року до 04 червня 2021 року та запропонував врегулювати спір у досудовому порядку. У відповідь відповідач надіслав лист, зі змісту якого вбачається, що пропозиція позивача його не зацікавила, про бажання вирішувати спір шляхом переговорів не повідомив, власні розрахунки пені не провів.

Відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач має право на одержання пені за період з 19 листопада 2019 року по 04 червня 2021 року включно за неналежне надання послуг відповідачем. Прострочення надання послуг відбулося щодо всіх належних позивачу рахунків та оскільки прострочення тривало 560 днів, а розмір неустойки, передбачений законом складає 3% день, то загальний розмір неустойки складає: 301 359,00 грн. * 560 днів * 0,03 = 5 062 931 грн. Разом з тим, вважає, що розмір неустойки необхідно зменшити до 500 000,00 грн.

Враховуючи вказане, позивач просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь пеню в розмірі 500 000,00 грн. за прострочення надання банківських послуг протягом 560 днів за період з 22 листопада 2019 року по 04 червня 2021 року (а.с. 1-13).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення пені за прострочення надання послуг задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 254 581,00 грн. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. (а.с. 107-108).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 13 січня 2023 року представник АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Наконечна А.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 118-130).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Позивач при зверненні з позовом посилався на те, що 13 травня 2021 року набрало законної сили рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2021 року в справі № 759/6683/20, яким встановлено порушення банком строків відновлення фінансових операцій та зобов`язано їх відновити. Враховуючи, що рішення набрало законної сили 13 травня 2021 року, то період прострочення складає 22 дні до 04 червня 2022 року. Вважає, що максимальна сума пені за 22 дні прострочення становить 198 896,94 грн. Крім того, розмір депозиту складав 254 581,00 грн., а не 301 359,00 грн., як зазначено в розрахунку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін (а.с. 176-184).

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу представник АТ КБ «Приватбанк» - Хитрова Л.В. просила апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі (а.с. 189-190).

Позивач подав заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу та просив апеляційну каргу задовольнити частково, змінивши мотивувальну частину рішення суду, а саме замість зазначеного розрахунку «301 359 грн. * 560 днів * 0,03 = 5 062 931 грн.» вказати розрахунок «66 216 грн. * 560 днів * 0,03 = 1 112 428 грн.», який відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/16124/15-ц і проти якого апелянт не заперечив у відповіді на відзив. При цьому просив резолютивну частину рішення залишити без змін (а.с. 196-198).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2023 року дану справу було призначено головуючому судді Савченко С.І., судді, які входять до складу колегії: Ігнатченко Н.В., Мережко М.В. (а.с. 133).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 березня 2023 року поновлено АТ КБ «Приватбанк» строк на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року та відкрито апеляційне провадження. Зупинено дію рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення пені за прострочення надання послуг згідно положень ч. 4 ст. 359 ЦПК України (а.с. 167-168).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду у судовому засіданні (а.с. 202).

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду № 712/06.1-01/23 від 12 травня 2023 року у зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють продовження суддею-доповідачем Савченком С.І. розгляд судової справи № 759/29367/21 (22-ц/824/5282/2023) призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи (а.с. 219).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 травня 2023 року дану справу було призначено головуючому судді - Левенцю Б.Б., судді, входять до складу колегії: Борисова О.В., Ратнікова В.М. (а.с. 220).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 травня 2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду (а.с. 231).

У судовому засіданні представник АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Хитрова Л.В. підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити. Позивач ОСОБА_1 частково погодився з доводами скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, 15 липня 2013 року позивач підписав анкету-заяву про приєднання і в такий спосіб став клієнтом АТ КБ «Приватбанк». На підставі анкети-заяви позивачу було відкрито в банку рахунок та видано картку (а.с. 23-24, 31-32).

31 жовтня 2019 року позивачем було відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_1 на суму 250 001,00 грн. Пізніше депозит був поповнений і його сума склала 254 581,00 грн. Остання автоматична пролонгація відбулася 30 квітня 2021 року до 30 липня 2021 року (а.с. 37-39).

19 листопада 2019 року АТ КБ «Приватбанк» припинив фінансові операції за рахунками позивача (а.с. 42-43).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2021 року у справі № 759/6683/20 задоволено позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 картковими рахунками № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та депозитним рахунком № НОМЕР_5 шляхом поновлення фінансових операцій за картковими рахунками № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 (а.с. 46-50).

Постановою Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року зазначене вище рішення залишено без змін (а.с. 51-56).

28 травня 2021 року позивач надіслав відповідачу пропозицію добровільно виконати рішення суду та відновити фінансові операції, однак, пропозицію відповідач не прийняв (а.с. 57-59).

11 жовтня 2021 року позивач з метою досудового врегулювання спору відправив відповідачу розрахунки неустойки та просив сплатити неустойку (а.с. 64-65).

09 листопада 2021 року АТ КБ «Приватбанк» у відповідь надіслав лист №20.1.0.0.0/7- 8, в якому повідомив, що банк припинив обслуговування платіжної карти позивача та банк готовий до співпраці на основі відповідності взаємних дій законодавству України (а.с. 67-68).

Судом встановлено, що згідно довідки Головного управління статистики у м. Києві від 09 серпня 2021 року за №15-08/2628-21 в період з липня 2013 року до листопада 2019 року Головне управління статистики у м. Києві перераховувало заробітну плату ОСОБА_1 на рахунок в АТ КБ «Приватбанк». У листопаді 2019 року не змогло перерахувати заробітну платну ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк», оскільки його рахунок № НОМЕР_6 виявився заблокованим. Починаючи з грудня 2019 року ГУС у м. Києві було змушене почати перераховувати заробітну плату ОСОБА_1 на рахунок в іншому банку, доки блокування з його рахунка в АТ КБ «Приватбанк» не буде знято (а.с. 69).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

До банківських послуг, зокрема, належить відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах, та рахунків умовного зберігання (ескроу) (п. 2 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність»).

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (ч. 3 ст. 1066 ЦК України).

Положенням частини першої статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

За змістом ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 549, 551, 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Оскільки відповідно до ст. 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, а клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

До спірних правовідносин споживача фінансових послуг та банку в разі невиконання банком зобов`язань за договором банківського вкладу підлягає застосуванню ч. 5 ст. 10 Закону про захист прав споживачів, проте дійсний зміст приписів цієї норми слід трактувати так, що пеня, яка має бути сплачена виконавцем, нараховується на суму, що складає грошовий вимір відплатності відповідного договору. У такому разі базою нарахування пені згідно з ч. 5 ст. 10 Закону про захист прав споживачів слід вважати проценти на суму вкладу або дохід в іншій формі (ст. 1058, 1061 ЦК України), що підлягає сплаті банком вкладникові за використання вкладу. Сума вкладу не може бути врахована в базі нарахування пені відповідно до приписів ч. 5 ст. 10 Закону про захист прав споживачів (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц).

Колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_1 (володілець банківського рахунку) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, тому відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець послуг несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Встановлено, що відповідачем було зупинено фінансові операції за рахунками позивача ОСОБА_1 з 19 листопада 2019 року. Дії АТ КБ «Приватбанк» щодо зупинення фінансових операцій за рахунком позивача обґрунтовані виконанням вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Разом з тим, рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2021 року та постановою Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року у справі № 759/6683/20 було встановлено, щовідповідачем допущено порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 картковими рахунками № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та депозитним рахунком № НОМЕР_5 шляхом поновлення фінансових операцій за картковими рахунками № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 .

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищезазначені обставини свідчать про невиконання банком своїх зобов`язань, що має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом, у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми процентів на суму вкладу, що підлягає сплаті банком вкладникові за використання вкладу, за кожен день з 22 листопада 2019 року до 04 червня 2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертаючись з позовом просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь пеню в розмірі 500 000,00 грн. за прострочення надання банківських послуг протягом 560 днів за період з 22 листопада 2019 року по 04 червня 2021 року, виходячи з суми залишку коштів на банківському рахунку та на депозиті (301 359,00 грн. ? 560 днів ? 3 % = 5 062 831,00 грн.).

При цьому, у запереченнях на відповідь на відзив на апеляційну скаргу позивач погодився з доводами банку щодо неправильності розрахунку пені та просив змінити мотивувальну частину рішення суду, а саме замість зазначеного розрахунку «301 359 грн. ? 560 днів ? 0,03 = 5 062 931,00 грн.» вказати розрахунок «66 216 грн. ?560 днів ? 0,03 = 1 112 428 грн.», проте, резолютивну частину про стягнення 254 581,00 грн. пені просив залишити без змін (а.с. 196-198).

Врахувавши правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц апеляційний суд погодився з доводами сторін, що розрахунок пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» має здійснюватися виходячи з розміру процентів на суму вкладу, що є платою фінансової установи за використання коштів споживача, при цьому, сама сума вкладу не може бути врахована в базі нарахування пені відповідно до приписів ч. 5 ст. 10 Закону про захист прав споживачів.

Розмір процентів на суму вкладу складає: 254 581,00 грн. ? 17 % річних за договором депозиту : 365 ? 560 днів прострочення = 66 400,30 грн.

Тобто розмір пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» має бути розрахований наступним чином: 66 400,30 грн. ?560 днів ?3 % = 1 115 525,12 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Колегія суддів, врахувавши, що заявлений розмір пені є значно більшим за розмір коштів, що складає грошовий вимір відплатності договору вкладу, дійшла висновку про зменшення розміру пені до 66 400,00 грн.

Відповідачем АТ КБ «Приватбанк» не надано до суду власного розрахунку, у т.ч. на спростування вищенаведеного.

Доводи представника апелянта - адвоката Хитрової Л.В., що наведення таких розрахунків не є можливим, оскільки свідчитиме про зміну предмету і підстав позову на стадії апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними і відхилив, зважаючи на те, що предметом позову у цій справі є вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача АТ КБ «Приватбанк» пені (на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів») за неналежне надання (прострочення) банківських послуг відповідачем, що встановлено набравшими законної сили судовими рішеннями у справі № 759/6683/20, а відтак й визначення в базі нарахування пені відповідно до вищенаведених приписів Закону суми, яка складає грошовий вимір від платності Договору замість суми вкладу, не свідчить про зміну предмету й підстав позову у цій справі, які є незмінними.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК Українипідставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому на підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави 664,00 грн. (1 % від задоволеної частини ціни позову) судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 996,00 грн. (664,00 грн. х 150%) судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення пені за прострочення надання послуг - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) пеню у розмірі 66 400,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) на користь держави 664,00 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 996,00 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 23 червня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова