КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/6560/22 Головуючий у 1 інстанції: Слободянюк А.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

при секретарі: Курченко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення способу участі у спілкуванні з дітьми, зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми, -

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до відповідачки ОСОБА_2 , в якому просив суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідачку не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми та визначити спосіб участі позивача у спілкування з малолітніми дітьми.

В обґрунтування позову зазначав,, що з 27 липня 2014 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу вони мають двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З моменту народження синів позивач своєчасно та в повному розмірі виконував всі свої зобов`язання у вихованні та догляді за дітьми, у тому числі, матеріально забезпечував синів.

Позивач вказує, що відносини між подружжям погіршились і вони перебувають на стадії розірвання шлюбу. ОСОБА_2 негативно налаштована на спілкування позивача з дітьми; більше року перешкоджає у спілкування з дітьми; не повідомивши позивача, змінила місце проживання; ігнорує телефонні дзвінки.

Позивач повідомляє, що намагався вжити заходів щодо встановлення зустрічей з дітьми шляхом домовленостей з відповідачем, проте ставлення відповідача до всіх спроб спілкуватись з дітьми було негативне.

Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 106 від 15 лютого 2022 року визначено порядок спілкування позивача з дітьми, проте ОСОБА_2 ігнорує розпорядження, не повідомляє про місце проживання дітей.

У позовній заяві ОСОБА_1 просив суд визначити спосіб спілкування з дітьми шляхом встановлення наступного графіку зустрічей батька з дітьми: щотижня кожну середу, п`ятницю та неділю з 10:00 години до 20:00 години з можливістю відвідування дитиною місця проживання позивача, інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності матері, за умовою задовільного стану здоров`я дитини та повідомлення матері про місце перебування дітей; в дні офіційних державних свят, які встановлені постановами Кабінету Міністрів України і будуть визнані вихідним днями в державі, з можливістю відвідування дітьми місця проживання позивача, інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності матері, за умовою задовільного стану здоров`я дітей та повідомлення матері про місце перебування дітей; кожен день народження синів до досягнення ними повноліття; у літній та зимових періоди по одному місяцю для оздоровлення дітей на території України з попередженням матері про місцеперебування дітей; зобов`язати ОСОБА_2 не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з дітьми - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах визначеного за рішенням суду графіку спілкування з дітьми.

12 жовтня 2022 року до суду першої інстанції надійшов відзив відповідачки ОСОБА_2 на позовну заяву.

У даному відзиві відповідачка зазначає, що від 2014 року перебувала у шлюбі з позивачем, який рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2022 року (справа 755/12672/21) розірвано і підставою для розірвання шлюбу було систематичне вчинення позивачем психологічного насильства, яке також відображалось і на дітях. З моменту припинення шлюбних відносин, діти фактично проживають з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач і після розірвання шлюбу продовжує пригнічувати відповідачку, пише відповідачці погрози щодо фізичної розправи, ображає, залякує. Вказує, що відповідачка неодноразово зверталась до Дарницького управління поліції ГУНП в місті Києві через насильницькі дії з боку позивача, свідками яких були діти. Внаслідок таких дій позивача діти почали його боятися. Діти самостійно не можуть з батьком розмовляти, оскільки він володіє лише англійською та арабською мовами, що затрудняє їх спілкування і призводить до конфліктних ситуацій. Діти висловлюються проти зустрічей з батьком. Під час спільного проживання відповідачка виступала як перекладач між дітьми та батьком.

Також, відповідачка зазначає, що вона не перешкоджала спілкуватись з дітьми, навпаки робила все від неї залежне, щоб позивач бачився та спілкувався з дітьми: завжди приводила дітей на зустріч з батьком в публічні місця, оскільки боялась лишатись на одинці з позивачем. Однак, навіть зустрічі в публічних місцях не стримували позивача від агресивної поведінки щодо неї, при цьому свідками такої поведінки позивача завжди були діти, що змусило її звертатись до органів поліції. Головою комісії служби у справах дітей та сім`ї пропонувалось позивачу проходження адаптації батька з дітьми та психологом, однак він відмовився, позивач проігнорував пропозицію щодо встановлення графіку зустрічей у присутності фахівця зі служби у справах дітей і сім`ї.

Відповідачка у відзиві звертає увагу суду на те, що ухвалами судів було відмовлено у видачі наказу про стягнення з позивача аліментів через відсутність місця реєстрації його проживання. Батько не приймає участі у матеріальному забезпеченні дітей. В даний час розглядається Дарницьким районним судом міста Києва (справа №753/9187/22) позов щодо стягнення з позивача аліментів на утримання дітей. Відповідачка також вказує, що не чинить перешкод у спілкуванні з дітей з батьком, а лише має на меті забезпечити інтереси дітей, стабілізувати їх психоемоційний стан, оскільки вони налякані поведінкою батька по відношенню до їх матері. Вважає необхідним, що перед початком індивідуального спілкування з батьком діти мають пройти терапію з спеціалістами, щоб налагодити між ними зв`язок. 20 грудня 2021 року відповідачкою отриманий висновок клінічного психолога ГО «КОАДАПТАЦІЯ», відповідно до змісту якого діти відчувають напругу (страх, тривогу) по відношенню до батька; у висновку рекомендовано арт-терапію для кожної дитини, медіацію у супроводі психолога між батьком і дітьми. Повідомляє, що позивач тривалий час не проживав з дітьми, не в змозі з ними спілкувати, оскільки не володіє мовою дітей. Позивач не має визначеного місця проживання, встановлення графіку побачень з дітьми за місцем його проживання, без встановлення його проживання, суперечить інтересам дітей і буде порушувати її материнські права, оскільки не буде достеменно відомо, де знаходяться діти. Графік спілкування з дітьми, який пропонує позивач, припадає на період часу перебування дітей у дошкільному та шкільному закладах, що не можу бути прийнятним, оскільки порушується їх режим розвитку та навчання. Позивачу необхідно налагодити емоційний контакт з дітьми, єдиним способом якого є проведення зустрічей лише у присутності кваліфікованого психолога.

У відзиві на позовну заяву відповідачка просить: встановити перші два місяці проходження психологічної адаптації дітей в Київському міському центрі соціальних служб для сімей, дітей та молоді Дарницького району м. Києва. Встановити один раз на тиждень в присутності фахівця із соціальної роботи та державного психолога в будь-який будній день зустрічі позивача з синами у приміщенні служби у справах дітей Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації чи на території спеціального закладу у присутності соціального педагога чи психолога, попередньо повідомивши позивача за два дні будь-яким засобом зв`язку. Після проходження дітьми адаптації з психологом та отримання висновку державного психолога щодо прихильності дітей до батька та відсутності перешкод у нормальному розвитку дітей при спілкуванні з батьком, відповідачка пропонує наступний порядок зустрічей: кожної першої та третьої суботи місяця (за домовленістю з матір`ю засобами електронної пошти) з 09:00 год. до 13:00 год. у присутності рідних батьків відповідачки у рекреаційних зонах та місцях дитячого дозвілля, якщо такі місця є безпечними з урахуванням воєнного стану в Україні. У разі хвороби дітей день зустрічі переносяться на інших погоджений час. Відповідачка вказує про необхідність зобов`язати позивача завчасно попереджувати її про неможливість зустрічі з дітьми у визначений графіком час.

Позивачем під час розгляду справи судом першої інстанції додатково подано свої пояснення, в яких зазначив, що дружина фактично зникла з дітьми, йому доводилось розшукувати місце знаходження дітей із залученням правоохоронних органів, і він більше року не бачив дітей. Повідомляє, що відповідачка продала все майно, яке їй дав позивач, втекла, забравши при цьому дітей, перервала зв`язок з чоловіком. Вказує, що робочий час відповідача не дозволяє їй безпосередньо доглядати дітей, а тому за дітьми стежить батько відповідачки, який є особою похилого віку, має проблеми зі здоров`ям, вживає алкоголь, має складний характер, що впливає на особистість дітей. У поясненнях позивач просить встановити 50% часу побачень з дітьми; надити йому тривалий час для проживання з дітьми; надати достатнього часу взимку та літом для відпочинку з дітьми; надати побачення для батька два тижні та два тижні для матері, включаючи відпустку для дітей та приймаючи до уваги графік навчань дітей.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації пояснень до суду не надав. 15 грудня 2022 року надіслав на адресу суду висновок Органу опіку та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 06 грудня 2022 року № 101-8458/02 про визначення способів участі позивача у спілкуванні з дітьми разом із супровідним листом, у якому просив проводити судовий розгляд без його участі, ухвалити рішення з максимальним врахуванням інтересів малолітніх дітей.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з його синами: ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення наступного порядку спілкування з дітьми, а саме:

- перші два місяці з дня набрання цим судовим рішенням законної сили - кожного вівторка та четверга з 15:00 години до 17:00 години, без присутності матері, з урахуванням стану здоров`я дітей, у приміщенні Дарницького районного в місті Києві центру соціальних служб у присутності психолога або іншого фахівця із соціальної роботи;

- після спливу двох місяців з дня набрання цим судовим рішенням законної сили - кожного вівторка та четверга з 15:00 години до 19:00 години, а також щосуботи з 11:00 години до 15:00 години, без присутності матері, з урахуванням стану здоров`я дітей, попередньо узгодивши між батьками засобами електронної пошти місце зустрічі з дітьми та місця їх відвідування;

- у дні народження дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за домовленістю між сторонами, а у разі недосягнення такої домовленості - з 15:00 години до 19:00 години, з врахуванням стану здоров`я дітей, попередньо узгодивши між батьками засобами електронної пошти місце зустрічі з дітьми та місця їх відвідування;

- у період літніх та зимових канікул кожного вівторка та четверга з 11:00 години до 16:00 години, а також щосуботи з 11:00 години до 16:00 години, без присутності матері, з урахуванням стану здоров`я дітей, попередньо узгодивши між батьками засобами електронної пошти місце зустрічі з дітьми та місця їх відвідування, крім періоду перебування дітей на оздоровленні поза місцем постійного їх проживання.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про часткове скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким встановити наступний порядок спілкування позивача з дітьми:

- Кожного понеділка, вівторка та четверга з 9:00 до 21:00 години, а також у п`ятницю та суботу з 15:00 до з можливістю принаймні два дні на тиждень ночувати з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без присутності матері.

Скарга обґрунтована тим, що відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Вважає, що суддею було однобічно прийняті до уваги безпідставні доводи відповідачки ОСОБА_2 з приводу того, що батько погано впливає на дітей, а тому його спілкування з дітьми має бути поступовим та поетапним.

Позивач вказав, що зазначена позиція порушує рівність обов`язків та прав батьків щодо виховання дітей.

Судом першої інстанції було проігноровано факт, що мати чинить перешкоди батьку у

спілкуванні з дітьми, попри прямі настанови закону, згідно якого, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Звертає увагу суду щодо відсутності доказів зі сторони відповідачки, що спілкування батька з дитиною наносить їй шкоду, не було надано. До того ж суд першої інстанції не взяв до уваги пропозицію батька проживати з дітьми тиждень через тиждень з матірю, за умови належного забезпечення дітям умов та навчання.

Дніпровським районним судом, на думку позивача, також неправильно був прийнятий до уваги доказ-рішення Комісії у справах молоді та сімї, яким був рекомендований певний режим побачень. ОСОБА_5 надано суду графік навчання дітей і винесене рішення не забезпечує йому повноцінне спілкування, адже під час навчання дитина не може проводити час з батьком. Спілкування з дітьми з обмеженням до декількох годин у присутності педагога не є повноцінним спілкуванням та не може забезпечити повноцінне виховання батьком.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що у сторін у справі виникають складнощі при організації зустрічей дітей: як вказує відповідач, позивач не дотримується домовленостей щодо днів та годин відвідування дітей, разом з тим відповідач не заперечує після налагодження емоційного зв`язку позивача з дітьми, відвідування останніми місця проживання батька. Відтак, з урахуванням особливостей спілкування між сторонами, організацію проведення зустрічей батька з дітьми суд вважав доцільним узгоджувати сторонами засобами електронної пошти, де під час листування сторони зможуть домовлятись про місця зустрічей, а також місця відвідування дітьми.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2022 року, залишеним в силі постановою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року по справі № 755/12672/21, розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , який був укладений 27 липня 2014 року.

Від шлюбу сторони мають двох синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено, що діти проживають з відповідачкою, що підтверджується також актом садового товариства «Восход-1» про встановлення факту проживання громадянина (-ки), з якого вбачається, що ОСОБА_2 проживає разом з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.62).

Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві держаної адміністрації № 106 від 15 лютого 2022 року визначено участь батька, ОСОБА_6 , у вихованні його дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено графік спілкування з дітьми: протягом перших трьох місяців у присутності матері: щовівторка з 15:00 год. до 18:00 год., в подальшому без участі матері: щовівторка з 15:00 год. до 19:00 год. Зобов`язано батька дотримуватися режиму виховання та харчування, розвитку дітей, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері, ОСОБА_2 ; зобов`язано матір не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними (а.с.14).

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_6 посилався на те, що між ним та колишньою дружиною не досягнуто згоди з приводу його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, відповідач фактично не дотримується встановленого графіку зустрічей батька з дітьми, визначений розпорядженням Дарницької районної в місті Києві держаної адміністрації № 106 від 15 лютого 2022 року, внаслідок чого між ними виникають непорозуміння, позивач позбавлений можливості вільно брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, що також вбачається з листа Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві держаної адміністрації № 101/46/13-499-117 від 07 липня 2022 року (а.с. 15).

Заперечуючи частково проти позовної заяви позивача щодо зустрічей з дітьми, відповідач посилається на систематичне вчинення відносно неї психологічного насильства, що виражається у погрозах фізичного насильства, образах, приниженнях, залякувань щодо викрадення дітей. За поясненнями, наданими відповідачем у судових засіданням, діти були свідками скандалів між батьками, внаслідок чого у дітей виникла психологічна травма, вони бояться батька та відчувають з його боку загрозу, що зумовлює, як стверджує відповідач, проведення зустрічей дітей перший час виключно у присутності фахівця - психолога для проведення психологічної адаптації дітей.

Відповідно до висновку громадської організації «Коадаптація» 20 грудня 2021 року, проведеним клінічним психологом ОСОБА_7 щодо психодіагнастичного дослідження стану дітей, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У висновку зазначено: на будь-які запитання про тата обидва хлопчики реагують достатньо різко; ОСОБА_4 стверджує, що боїться тата, а зі слів ОСОБА_3 він дуже злий на тата, не хоче його бачити та висловлює бажання захистити маму, адже тато ображав та щипав її; діти не розуміють тата та не можуть з ним розмовляти; мама не проти спілкування дітей з батьком, проте хвилюється з приводу наявної психічної напруги дітей по відношенню до батька. Висновком рекомендовано індивідуальна арт-терапія для кожної дитини, медіація у супроводі психолога між батьками та дітьми, подальше індивідуальне спілкування батька з дітьми (а.с.60).

Разом з тим, долучені відповідачем копії заяв ОСОБА_2 до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві про вчинення домашнього насильства відносно неї (а.с.63-65, 68) не можуть бути належними доказами такого насильства, оскільки відсутні докази отримання вказаних заяв відділом поліції або докази надіслання цих заяв засобами поштового зв`язку. Крім того, відсутні докази встановлення вини позивача у такому правопорушенні у визначеному законом порядку.

Також, суд першої інстанції не прийняв, як належні та допустимі докази заяви свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , долучені відповідачем на підтвердження агресивної поведінки позивача до неї, з огляду на те, що заяв про допит вказаних свідків у даній цивільній справі учасниками справи, у тому числі відповідачем, не було заявлено.

Крім того, заперечуючи проти позовних вимог в частині можливості відвідування дітей батька за місцем його проживання, відповідачка вказує про відсутність у позивача місця реєстрації його проживання, відсутність доказів місця проживання позивача за адресою, вказаною ним у позовній заяві, що викликатиме у неї стурбованість про місце знаходження дітей під час їх зустрічей з батьком.

Судом досліджено ухвалу Дарницького районного суду міста Києві від 02 червня 2022 року у справі №753/4168/22, копію якої надав відповідач у «знеособленому» вигляді, шляхом повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, з якої вбачається, що судом за заявою ОСОБА_2 відмовлено у видачі наказу про стягнення з ОСОБА_6 аліментів з підстав неможливості встановити зареєстроване у встановленим законом порядку місце проживання боржника, ОСОБА_6 (а.с.61).

Також згідно ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 24 лютого 2022 року у справі №755/2255/22, якою також було відмовлено відповідачці у видачі наказу про стягнення з ОСОБА_6 аліментів, судом було встановлено, що останній був зареєстрований від 01 лютого 2018 року до 03 лютого 2022 року за адресою проживання: АДРЕСА_2 , однак вибув на підставі заяви про припинення права користування (а.с.67).

Саме цю адресу проживання позивач вказав у позовній заяві, звертаючись до суду з даним позовом.

Висновком Дарницької районної в місті Києві держаної адміністрації від 06 грудня 2022 року №101-8458/02, наданого на виконання ухвали суду, визначено спосіб участі ОСОБА_6 у вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спілкуванні з ними.

У висновку вказано, що після розірвання шлюбу батьків, діти залишились проживати в матір`ю ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , де створені умови для проживання дітей. Батько дітей ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , де також створено умови для проживання дітей. Вивчивши матеріали, враховуючи рекомендації комісії (протокол від 10 листопада 2022 року №16), визначено графік участі батька у вихованні дітей: щовівторка, щочетверга з 15:00 год. до 19:00 год., щонеділі з 10:00 год. до 14:00 год (а.с.102-103).

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація) 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.

У ст.7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як визначено ст.ст.150, 151 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

В п.54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року) суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.)

Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дочки, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

На підставі аналізу зібраних в справі доказів в світлі наведених правих норм, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо відсутності підстави для усунення батька від спілкування з дитиною, а тому, враховуючи відсутність згоди між сторонами щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, такий порядок підлягав встановленню в судовому порядку.

Визначаючи конкретний порядок участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд виходить також з положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Як пояснила у судовому засіданні суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_10 , вона не заперечує проти зустрічей синів та позивача, проте у зв`язку з напруженими стосунками між сторонами, та як наслідок наявності психологічної травми у дітей, наполягає проведення зустрічей батька з дітьми проводити певний час у присутності психолога з метою проведення корекції ставлення дітей до батька.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що з урахуванням висновку громадської організації «Коадаптація» від 20 грудня 2021 року щодо психодіагнастичного дослідження стану дітей, встановлення зустрічей батька з дітьми в кабінеті та в присутності кваліфікованого професійного психолога безперечно будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків позивача з його малолітніми дітьми, і ця обставина відповідатиме законним інтересам як батька так і дітей. На думку суду, відновлення відносин та емоційного контакту малолітніх дітей з їх батьком повинно переважати над бажанням батька проводити зустрічі з дітьми на одинці, та найкраще відповідатиме інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні даного спору.

Визначаючи порядку побачень батька з дітьми, судом встановлено, що вік дітей потребує відвідування дошкільного та шкільного навчального закладу, що унеможливлює проведення зустрічей дітей з батьком не у вихідні дні з 10:00 години ранку та до 20:00 години вечора, а тому з урахування конкретних обставин справи, у тому числі прихильності дітей до батька, суд дійшов вірного висновку про встановлення графіку побачень батька з синами перші два місяці з дня набрання цим судовим рішенням законної сили - кожного вівторка та четверга з 15:00 години до 17:00 години, без присутності матері, у приміщенні Дарницького районного в місті Києві центру соціальних служб у присутності психолога або іншого фахівця із соціальної роботи. Після спливу вказаного строку - кожного вівторка та четверга з 15:00 години до 19:00 години, а також щосуботи з 11:00 години до 15:00 години, без присутності матері.

Також суд вірно вважав доцільним визначити час для спілкування батька з синами у період літніх та зимових канікул: кожного вівторка та четверга з 11:00 години до 16:00 години, а також щосуботи з 11:00 години до 16:00 години, крім періоду перебування дітей на оздоровленні поза місцем постійного їх проживання.

Крім того, визначаючи порядок спілкування батька з дітьми у дні їх народження, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що батькам необхідно надати можливість домовитись про час та місце зустрічі батька з синами, врахувавши особливості організації святкування днів народження, а випадку недосягнення такої домовленості - з 15:00 години до 19:00 години.

При організації спілкування батька з дітьми обов`язковою умовою є врахування стану здоров`я дітей.

Так, під час судового розгляду встановлено, що у сторін виникають складнощі при організації зустрічей дітей: як вказує відповідач, позивач не дотримується домовленостей щодо днів та годин відвідування дітей, разом з тим відповідач не заперечує після налагодження емоційного зв`язку позивача з дітьми, відвідування останніми місця проживання батька. Відтак, з урахуванням особливостей спілкування між сторонами, організацію проведення зустрічей батька з дітьми суд вважає доцільним узгоджувати сторонами засобами електронної пошти, де під час листування сторони зможуть домовлятись про місця зустрічей, а також місця відвідування дітьми.

Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Наданий органом опіки та піклування висновок щодо розв`язання спору, з яким частково погодились сторони, не містить обґрунтувань та мотивів встановленого графіка, не враховує фактичних обставин щодо відсутності сталого психологічного зв`язку дітей з батьком, а також взаємовідносин між сторонами, а тому рекомендований у ньому графік побачень батька з синами, не може бути покладений судом в основу висновку при вирішенні спору щодо участі батька у вихованні дітей, що є підставою для самостійного визначення судом кількості і тривалості побачень батька з дітьми (графік побачень).

Встановлюючи вказаний спосіб участі батька у вихованні дітей, суд керувався виключно інтересами дитини.

Суд також вірно вважав необхідним звернути увагу на те, що позивач не позбавлений можливості в подальшому вирішити питання щодо зміни способу його участі у вихованні дітей з урахуванням їх віку, стану здоров`я, зміни ставлення дітей до нього, укріпленням психоемоційного зв`язку та формуванням довірливих стосунків між ними.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: