ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7114/23 Справа № 185/2009/23 Суддя у 1-й інстанції - Шаповалова І.С. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК"

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2023 року АТ Таскомбанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в якому просить суд стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2021 року, укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та ОСОБА_1 , в сумі 275729,96 грн. та судові витрати по справі.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач за кредитним договором № від 18 червня 2021 року, укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та ОСОБА_1 , отримав кредит у сумі 192698,20 грн на строк до 18.06.2025 із сплатою 11,99% річних та 2,60 % в місяць від суми наданого кредиту щомісячно.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між кредитором та ОСОБА_2 18.06.2021 укладено договір поруки. ОСОБА_2 поручилася виконати зобов`язання солідарно з позичальником.

17.12.2021 між ТОВ ФК ЦФР та АТ ТАСКОМБАНК укладено договір факторингу №171221, за яким право вимоги за кредитними договорами перейшло до АТ ТАСКОМБАНК, зокрема й за договором № від 18 червня 2021 року, укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та ОСОБА_1 .

Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому станом на 01.11.2022 заборгованість відповідачів перед кредитором становить: 183094,53 грн - тіло кредиту, 22493,19 грн - заборгованість за річними відсотками, 70142,24 грн - заборгованість за щомісячними процентами, а всього 275729,96 грн.(а.с.1-5).

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2023 року позов АТ "ТАСКОМБАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ "ТАСКОМБАНК" заборгованість за кредитним договором № від 18 червня 2021 року, укладеним між ТОВ "ФК "ЦФР" та ОСОБА_1 , в сумі 183094,53 грн (сто вісімдесят три тисячі дев`яносто чотири гривні 53 копійки).

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ "ТАСКОМБАНК" судові витрати в сумі по 1373,21 грн (одна тисяча триста сімдесят три гривні 21 копійка) з кожного.

В іншій частині судові витрати покладено на позивача (а.с.69-70).

В апеляційній скарзі АТ «Таскомбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким позов задовольнити в повному обсязі (а.с.74-76).

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що за кредитним договором № від 18 червня 2021 року, укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у сумі 192698,20 грн на строк до 18.06.2025.

Кредитний договір № від 18 червня 2021 року не містить істотних умов договору щодо сплати процентів річних, сплати процентів місячних, комісій, відповідальності тощо.

Крім кредитного договору № від 18 червня 2021 року, позичальник 18 червня 2021 року підписав Заяву-анкету на отримання послуг, паспорт кредиту № НОМЕР_1 .

Однак, паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, в силу закону не є частиною кредитного договору, а є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця з інформування про можливі умови договору. (постанова Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20).

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, тому станом на 01.11.2022 має сплатити кредитору заборгованість за тілом кредиту 183094,53 грн. Інші нарахування не є законними.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між кредитором та ОСОБА_2 18.06.2021 укладено договір поруки. ОСОБА_2 поручилася виконати зобов`язання солідарно з позичальником.

17.12.2021 між ТОВ ФК ЦФР та АТ ТАСКОМБАНК укладено договір факторингу №171221, за яким право вимоги за кредитними договорами перейшло до АТ ТАСКОМБАНК, зокрема й за договором № від 18 червня 2021 року, укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд 1 інстанції виходив із того, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, тому станом на 01.11.2022 має сплатити кредитору заборгованість за тілом кредиту 183094,53 грн. Відмовляючи в решті позовних вимог, суд виходив із того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а також умову щодо зарахування до тіла кредиту похідних платежів (процентів, комісії, неустойки тощо).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, тому станом на 01.11.2022 має сплатити кредитору заборгованість за тілом кредиту 183094,53 грн.

Таким чином, враховуючи те, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, при цьому позичальник, отримавши кредитні кошти, не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання щодо їх повернення, суд 1 інстанції дійшов правильних висновків щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту.

При цьому, суд також правильно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів, комісії, неустойки, оскільки у даній справі відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а також умову щодо зарахування до тіла кредиту похідних платежів (процентів, комісії, неустойки тощо).

Посилання апелянта на паспорт споживчого кредиту в якому начебто сторони погодили всі істотні умови, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки як вірно визначено було судом першої інстанції, що паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, в силу закону не є частиною кредитного договору, а є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця з інформування про можливі умови договору. (постанова Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20).

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У зв`язку із недоведенням позивачем позовних вимог в частині узгодження умов кредитного договору щодо нарахування процентів, підстави для їх стягнення на користь банку відсутні.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів по кредиту, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення і, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: