465/3453/23
2/465/2268/23
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

12.06.2023 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., вивчивши матеріали позовної зави ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення грошового забезпечення. Позов мотивований тим, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 13 від 13.01.2023 року солдата ОСОБА_2 визнано таким, що загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 у Донецькій області, причина смерті вибухова травма. Згідно із вказаного наказу встановлено, що на користь сина ОСОБА_3 слід стягнути виплати військовослужбовця зокрема за період з 01 по 31 грудня 2022 року. Разом із тим, станом на день подання позову вказані виплати на корись сина не надходили. Відтак, просить суд стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , грошове забезпечення у розмірі 55 799, 35 грн.

У відповідності до ст. 186 ЦПК України до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 186 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За змістом частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є захист цивільних прав та/або охоронюваних законом інтересів, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Cпори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається із поданої позовної заяви, позивач просить суд стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення у розмірі 55 799, 35 грн.

При цьому, позивач обгрунтовує свої вимоги положеннями р.ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовслужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року.

Правовідносини, з яких виник спір, як слідує із позовної заяви, виникли з приводу проходження ОСОБА_2 військової служби, у зв`язку із загибеллю якого його близькі родичі мають право на соціальну гарантію, що полягає в можливості отримання грошового забезпечення військовослужбовця, котрий загинув.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Згідно з п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.11.2019 року в справі №344/1656/17 зробила правовий висновок про те, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частини перша та друга статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»). Отже, спір стосовно стягнення винагороди (грошового забезпечення) є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративного суду (близький за змістом висновок Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 12.09.2018 року у справі №2-а-3097/2007).

А тому, враховуючи суб`єктний склад учасників справи, характер правовідносин, що склались між ними, суддя приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має бути вирішений адміністративним судом.

Таким чином, суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, так як позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1ст.186 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошового забезпечення.

Роз`яснити позивачу право на звернення до Львівського окружного адміністративного суду (79018, м. Львів, вул. Чоловського, 2) за вирішенням спору в порядку адміністративного судочинства.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Величко О.В.