КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1595/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Журби С.О., Яворського М.А.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, -

установив:

У вересні 2021 року ТОВ «Маркс.Капітал» звернулося до Печерського районного суду м. Києваіз позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.

В обґрунтування позову зазначило, що 08 вересня 2020 року на вул. Набережне шосе, 25 в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобілів Фав д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та Тойота Корола д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП.

Автомобіль Тойота Корола д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП застрахований за договором добровільного страхування «КАСКО» № 03.0013455 від 21 листопада 2019 року Страховик - ПАТ «Ван Клік», вигодонабувач - АБ «Кліринговий Дім».

02 листопада 2020 року страховик, на підставі заяви вигодонабувача та страхового акта від 28 жовтня 2020 року, виплатило вигодонабувачу страхове відшкодування в сумі 43648,60 грн.

Страхова відповідальність водія автомобіля Фав д.н.з. НОМЕР_1 не була застрахована, тому у страховика ПАТ «СК «Ван Клік» виникло право вимоги до винної у ДТП особи.

Між ПАТ «СК «Ван Клік» та ТОВ «Макрс.Капітал» укладено договір про надання фінансових послуг з факторингу №01.01.2020 - ВК від 01 січня 2020 року.

Згідно з актом прийому-передачі документів, ТОВ «Макрс.Капітал» прийняло від ПАТ «СК «Ван Клік» документи, що підтверджують право вимоги до ОСОБА_1 .

За наведених обставин, у ТОВ «Макрс.Капітал» виникло право вимоги до відповідача.

Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду в порядку суброгації в розмірі 43648,60 грн та судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року зазначений вище позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Маркс.Капітал» 43648,60 грн матеріальної шкоди та судовий збір у розмірі 2270 грн.

Не погоджуючись із указаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, вважаючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що шкода була завдана ним, як працівником під час виконання трудових обов`язків, а тому її відшкодовувати повинно ТОВ «Транспортно-промислова компанія «Альтеко», яке є належним відповідачем у справі.

Суд першої інстанції не встановив жодної законної підстави володіння ним транспортним засобом (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) для покладення відповідальності саме на нього.

Просив суд, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На вказану апеляційну скаргу ТОВ «Маркс.Капітал» подало відзив, в обґрунтування якого зазначило, що перед початком руху водій зобов`язаний пересвідчитися в наявності чинного страхового полісу, однак ОСОБА_1 проігнорував свої обов`язки як водій, приступив до використання транспортного засобу без чинного страхового полісу, а відтак перекладання відповідальності на інших осіб є безпідставними.

Вказує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який не належить ТОВ «Транспортно-промислова компанія «Альтеко», а відтак твердження відповідача саме про виконання трудових обов`язків є помилковим та безпідставним.

Просило суд, рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 08 вересня 2020 року на вул. Набережне шосе, 25 в м. Києві сталась ДТП, за участю автомобілів Фав д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та Тойота Корола д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП та піддано штрафу в сумі 340 грн.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно відповіді Національної поліції України, власником автомобіля Фав д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 .

Автомобіль Тойота Корола д.н.з. НОМЕР_2 станом на 08 вересня 2020 року був застрахований за договором добровільного страхування «КАСКО» №03.0013455 від 21 листопада 2019 року Страховик - ПАТ «Ван Клік», вигодонабувач - АБ «Кліринговий Дім».

Згідно п.3.2. Договору КАСКО №03.0013455 документами для визначення розміру відшкодування можуть бути: калькуляція, рахунок-фактура, квитанція про оплату та інш. документи.

02 листопада 2020 року страховик, на підставі заяви вигодонабувача та страхового акта від 28 жовтня 2020 року, виплатило вигодонабувачу страхове відшкодування в сумі 43648,60 грн. (платіжне доручення №8659 від 02 листопада 2020 року).

Згідно даних МТСБУ відповідальність водія автомобіля Фав д.н.з. НОМЕР_1 не застрахована.

Між ПАТ «СК «Ван Клік» та ТОВ «Маркс.Капітал» укладено договір про надання фінансових послуг з факторингу №01.01.2020 - ВК від 01 січня 2020 року.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу як кредитної операції міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до якої факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Стаття 1077 ЦК України передбачає, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно з актом прийому-передачі документів від 04 листопада 2020 року №06-04, ТОВ «Макрс.Капітал» прийняло від ПАТ «СК «Ван Клік» документи, що підтверджують право вимоги до ОСОБА_1 .

Претензією від 04 листопада 2020 року за вих. №06551 ТОВ «Маркс.Капітал» повідомило ОСОБА_1 про необхідність відшкодування шкоди в порядку суброгації.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно із ст.9 Закону України «Про страхування», страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно із ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами ч.1 ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі.

З положень ст.993 ЦК України убачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України)

За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, зібраним по справі доказам надав належну правову оцінку та дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму матеріальної шкоди у розмірі 43648,60 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що шкода була завдана відповідачем, як працівником, під час виконання ним своїх трудових обов`язків, а тому її відшкодовувати повинно ТОВ «Транспортно-промислова компанія «Альтеко» колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на підтвердження цьому відповідачем не надано жодного доказу, крім копії трудової книжки, яка підтверджує лише факт перебування відповідача у трудових відносинах із ТОВ «Транспортно-промислова компанія «Альтеко», втім жодним чином не підтверджує, що в момент ДТП водій ОСОБА_1 виконував службові функції.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дав відповідь на всі аргументи і доводи учасників справи, які мають важливе юридичне значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, Київський апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду першої інстанції.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рази з тим, оскільки, дія оскаржуваного рішення була зупинена ухвалою Київського апеляційного суду від 07 березня 2023 року та у зв`язку із залишенням рішення суду першої інстанції без змін, необхідно поновити його дію.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

М.А. Яворський