Справа № 570/5862/23
Номер провадження 2-о/570/201/2023
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

її представника адвоката Данилюка О.М.,

секретаря судового засідання Полюхович М.В.

розглянувши в порядку окремого провадження цивільного судочинства у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Славутський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в:

покликаючись на смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 свого батька ОСОБА_2 та на відсутність у заінтересованої особи - Славутському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформації про померлого та реєстрації його смерті представник заявника адвокат Олександр Данилюк у поданій до суду 06 листопада 2023 року заяві просить встановити факт смерті вказаної особи.

Всі учасники справи належним чином повідомлені про час і місце її розгляду.

Заінтересована особа до суду не з"явилася

За таких умов суд вважає за можливе справу слухати у їх відсутність на підставі наявних матеріалів справи та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заявник у суді заяву підтримала повністю і по аналогічних мотивахю.

По суті показала, що батьки одружилися в 1970 році, народилася вона у 1971 році та брат ОСОБА_3 у 1972 році, який після одруження взяв прізвище дружини ОСОБА_4 . В 1975 році батьки розлучилися, батько став жити у сусідньому селі, де вона навчалася, з співмешканкою в будинку її матері. Після 9 класу вона навчалася у Славуті, потім поїхала у Рівне, згодом одружилася, у 1994 році народила дитину, з батьком фактично не спілкувалася, але знає, що він працював у колгоспі. На похованні батька була, чин проводився без священника, бо батько повісився. Всі ці роки вона була дуже заклопотана, у неї був поганий перший чоловік і вона не мала часу займатися оформленням батьківських документів, а зараз вирішила цим зайнятися, бо це нікому,крім неї, це не потрібне.

Її представник, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя стверджує, що встановлення даного факту необхідне заявнику, оскільки батько де-факто помер, а де-юре ні.

Суд, заслухавши їх пояснення, показання свідків, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Розглядаючи справу, суд забезпечив учасникам справи рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, їм відомі права та обов`язки, регламентовані ЦПК України. Заявник скористалася правовою допомогою.

Суд встановив такі обставини.

Заявник звернулася до заінтересованої особи із заявою про встановлення факту смерті рідного батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і похований в с.Піддубці Шепетівського району Хмельницької області.

11 жовтня 2023 року року заінтересована особа сформував відповідь на адвокатський запит №31.20-40/884, в якому відмовив у клопотанні заявника, оскільки відсутній актовий запис про смерть ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_5 - двоюрідна сестра заявника по батьківській лінії спорідненості підтвердила її показання по суті заяви. Показала, що жила в селі за дві хати від дядька, який повісився у суботу, а поховали його наступного дня 27 червня 1999 року. Вона на похованні не була, оскільки 13 червня народила дитину, але про всі події знає зі слів родичів як зі сторони батька, так і зі сторони свекрів.

Свідок ОСОБА_6 стверджує, що на час подій була сільським головою громади по місцю поховання особи, добре знає сім"ю заявника та обставини події.

Батько заявника після розлучення став проживати у с.Піддубці з односельчанкою у будинку її матері. В суботу жінки поїхали на базар, а коли повернулися в обідню пору, виявили повішеного ОСОБА_7 . Вони прибігли в сільраду, повідомили про смерть, кудись телефонували зі стаціонарного телефону і їй повідомили, що їм дозволили поховання ОСОБА_3 без "вскритія", тобто без проведення експертизи щодо причин смерті. Оскільки Петро самогубець, чин поховання наступного дня пройшов без священника і похований він на сільському кладовищі у спеціально відведеному для таких людей місці. Через деякий час померла його мати, минулого року і рідна сестра, рідний брат - батько іншого свідка ще живий. Також вже немає в живих і співмешканки ОСОБА_3 та її матері. Коли заявник хотіла отримати пай, бо ОСОБА_3 був у списках пайовиків, їй відмовили, що відсутні спадкові документи, а спадкову справу неможливо завести без свідоцтва про смерть.

Суд застосував такі норми права.

Ч.2 ст.19 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного та окремого провадження. Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд прийшов до таких висновків.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

П.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51 сво 18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У ч.4 ст.315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Залишаючи без розгляду заяву, суд вважає, що існує спір про право заявника, а тому вказані факти підлягають доказуванню під час розгляду справи у порядку позовного провадження та можуть бути встановлені на підставі наданих сторонами доказів, що не може бути розглянуто у порядку розділу ІV ЦПК України.

Суд також враховує, що передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист та гарантоване ч.1 ст.4 ЦПК України право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, не будуть обмежені оскаржуваною ухвалою, оскільки заявник має право звернутися до суду на загальних підставах із відповідним позовом. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Славутський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кушнір Н.В.