Справа № 278/4226/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Соломонюк Святослав Анатолійович, до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вище вказаною позовною заявою, у якій просить визнати за ОСОБА_1 у порядку поділу спільного майна подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, право на ідеальну частку земельної ділянки площею 0,08 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, кадастровий номер :01:000:0610, що знаходиться на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, та стягнути з ОСОБА_2 понесені ним витрати зі сплати судового збору.

Поданий позов обґрунтовується тим, що 26.02.2011 року між сторонами було укладено шлюб. Посилаючись на те, за час перебування в даному шлюбі вони з відповідачем набули майно, що має бути спільною сумісною власністю подружжя, та з огляду на неможливість у добровільному порядку поділити спільно нажите майно, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що протягом 5 днів з дня ухвалення рішення будуть надані докази на підтвердження витрат на правничу (правову) допомогу.

Відповідач у визначений ухвалою суду строк відзив на позовну заяву не подала; у судове засідання не з`явилась та явку свого представника не забезпечила; про розгляд справи останні були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 48-49, 54, 59, 62, 66); причини неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19.02.2020 року (а.с. 23) шлюб, зареєстрований 26.02.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , розірвано.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Рогальською Р. І., зареєстрованого в реєстрі за № 170 (а.с. 52), ОСОБА_2 (ймовірно) є власником земельної ділянки площею 800 (вісімсот) кв.м., кадастровий номер :01:000:0610, що розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Глибочицька сільська рада.

За відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 6) право власності на земельну ділянку площею 0,08 га, кадастровий номер :01:000:0610, цільове призначення: для індивідуального садівництва, зареєстровано 20.02.2015 року за ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з ДЗК про земельну ділянку № НВ-023 від 20.02.2023 року, технічна документація на спірну земельну ділянку щодо поділу та об`єднання земельних ділянок виготовлена 14.03.2014 року; державна реєстрація земельної ділянки: 04.05.2011 року (а.с. 39-44).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга стю 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Згідно пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11 сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим суд вважає за доцільне зазначити, що конструкція статті 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 не спростувала презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке сторони набули на підставі відповідного договору купівлі-продажу.

З врахуванням неспростованої презумпції спільності права власності подружжя на майно частки дружини та чоловіка в ньому є рівними, незалежно від того на чиє ім`я зареєстроване таке право власності у відповідному реєстрі.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Оскільки позовні вимоги судом задоволено повністю, з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 992,40 грн.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 158, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Соломонюк Святослав Анатолійович, до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,08 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, кадастровий номер :01:000:0610, що знаходиться на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 22.06.2023 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя О. М. Дубовік