Справа №:755/4007/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Виниченко Л.М., розглянувши в приміщенні суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 755/4007/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири,-

У С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про стягнення з відповідачки ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_1 збитків заподіяних залиттям квартири у розмірі 15 883,33 грн., витрат на проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку у сумі 3 000,00 грн., моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.; стягнення на користь кожного з позивачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 збитків заподіяних залиттям квартири у розмірі по 10 588,89 грн., моральної шкоди у розмірі по 10 000,00 грн. та стягнення на користь всіх позивачів понесених судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.05.2020 у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 відбулося залиття квартири АДРЕСА_2 , яка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.04.1993 належала на праві приватної спільної сумісної власності у рівних долях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тобто частки кожного із співвласників становили 1/6 частину. У зв`язку з реєстрацією шлюбу 24.09.2005 ОСОБА_7 було змінено прізвище на « ОСОБА_7 ». На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.06.2010 ОСОБА_1 одержала право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 , яка належала померлій ОСОБА_6 . Таким чином, ОСОБА_1 належить 1/3 частина вказаної квартири.

Зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_10 , після якої відкрилась спадщина на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 . Спадкодавець ОСОБА_10 з 07.10.1997 по 15.08.2015 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . Станом на дату смерті ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_5 також були зареєстровані та проживали чоловік померлої ОСОБА_2 та сини ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_8 не заводилась, тому спадкоємцями останньої першої черги є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен з яких прийняв у спадщину по 1/18 частини квартири АДРЕСА_3 . Таким чином, вказана квартира належить позивачам на праві спільної часткової власності, зокрема, ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - по 2/9 частини квартири кожний.

Вказано, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_6 . Згідно акту від 02.06.2020, складеного комісією у складі головного інженера ЖЕД-7 Шевченко Н.В., майстра з ремонту Цебро М.М. , майстра т/д № 2 Цукан А.Я. та слюсаря-сантехніка Терещенко О. , причиною залиття квартири АДРЕСА_2 стала теча з квартири АДРЕСА_7 при користуванні сантехнічним обладнанням; залиття разове по халатності з квартири АДРЕСА_7 .

Зазначено, що залиттям квартири АДРЕСА_3 позивачам було завдано майнової та моральної шкоди. На відповідачку, як власника житла, законодавством покладеного обов`язки утримувати належну їй квартиру, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Проте, через недбале ставлення відповідачки до покладених на неї обов`язків з вини останньої позивачам завдано залиттям квартири матеріального збитку у розмірі 47 650,00 грн., що визначено відповідно до висновку експерта про об`єкт незалежної оцінки від 31.01.2022, наданого незалежним оцінювачем ПП «Експертзабезпечення». Також позивачкою ОСОБА_1 були понесені витрати на проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку в сумі 3 000,00 грн.

Вказано, що неправомірними винними діями відповідачки позивачам завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, спричинених пошкодженням належного позивачам на праві власності майна, вимушеної необхідності позивачки ОСОБА_1 тривалий час разом з сім`єю проживати у пошкодженій залиттям квартирі та відсутності можливості самостійно за власний рахунок провести ремонтні роботи для приведення квартири у попередній стан, а також необхідності втрати значних зусиль та часу на документальне оформлення випадку залиття, встановлення особи відповідачки та тривалого захисту порушених прав позивачкою, що спричинило негативні зміни у звичайних умовах життя. Позивачі оцінюють розмір завданої ним моральної шкоди у сумі по 10 000,00 грн. кожний (а.с. 85-90).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2023 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було залишено без руху з наданням позивачам строку для усунення недоліків позовної заяви на протязі семи днів з дня вручення копії ухвали (а.с. 70).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.04.2023 відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, роз`яснено сторонам та третій особі порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 138-140).

Ухвалою суду від 23.05.2023 заяву відповідачки ОСОБА_5 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення (а.с. 151-153).

24.05.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідачка просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що стороною позивачів не надано належних і допустимих доказів вини у залитті квартири саме відповідачкою ОСОБА_5 та нанесення моральної шкоди відповідачкою позивачам. Зазначено, що відповідачка свою вину у залитті квартири визнає частково, а саме те, що дійсно відбувся незначний витік води у ванній кімнаті. Разом з тим, акт про залиття складений у порушення вимог правил, оскільки не містить даних щодо повідомлення власниці квартири АДРЕСА_6 , зі змістом акту відповідачка не ознайомлена. Крім того, з акту випливає, що звернення щодо залиття квартири відбулось 24.05.2020, в той час як позивачі вказують, що залиття відбулося по вині відповідачки 25.05.2020, тобто до настання подій викладених в позовній заяві. Також звіт від 31.01.2022 про оцінку завданих збитків не може бути належним доказом залиття, яке мало місце 25.05.2020, оскільки у вказаному висновку досліджувались події за 24.05.2020, і звіт проведено з використанням інформації наданої замовником та на припущеннях, що вся надана замовником інформація була достовірною (а.с. 160-162).

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 05.04.1993 виданого Відділом приватизації житла Харківської районної Держадміністрації, квартира АДРЕСА_3 належала на праві спільної часткової власності у рівних долях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тобто по 1/6 частці кожному із співвласників (а.с. 14).

Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_7 у зв`язку з реєстрацією шлюбу 24.09.2005 змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с. 16).

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 04.06.2010 державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори зареєстрованого в реєстрі за № 5-925, Витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 15.09.2010 № 27334606 і запису у свідоцтві про право власності на житло від 05.04.1993, позивачка ОСОБА_1 зареєструвала право власності на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , а саме на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 (а.с. 14, 15, 22, 23).

Отже, позивачка ОСОБА_1 є власником 1/3 частки (1/6 + 1/6) вказаної квартири.

Згідно свідоцтва про смерть від 10.08.2015 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 (а.с. 56).

Відповідно довідки від 20.01.2016 № 136 Сервісного центру Дарницького району Комунального концерну «Центр комунального сервісу» спадкодавець ОСОБА_10 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 з 07.10.1997 по 15.08.2015 (а.с. 57).

Станом на дату смерті ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_5 також були зареєстровані чоловік останньої - позивач ОСОБА_2 і сини спадкодавці - позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, копією паспорту із записом про місце реєстрації, свідоцтвами про народження, витягом з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання та довідкою про реєстрацію місця проживання (а.с. 58-58 зв., 60, 62 зв., 63, 65, 66).

Таким чином, позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_10 , відповідно ст. 1261 ЦК України.

За нормою частин 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

За повідомленням сторони позивачів, спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_8 не відкривалась. Отже, позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як спадкоємці першої черги та які станом на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, успадкували після смерті ОСОБА_8 належну останній 1/6 частку квартири АДРЕСА_3 , а саме по 1/18 частки кожний (1/6 : 3).

Таким чином, вищевказана квартира АДРЕСА_3 належить позивачам на праві власності у наступних долях: позивачці ОСОБА_1 - 1/3 частка (1/6 + 1/6), позивачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - по 2/9 частки кожному (1/6 + 1/18).

Як убачається із Акту від 02.06.2020, складеного головним інженером ЖЕД-7 Шевченко Н.В. , майстром з ремонту Цебро М.М. , майстром т/д № 2 Цукан А.Я. та слюсарем-сантехніком Терещенко О. , затвердженого начальником ЖЕД-407 Білан Т.В., за зверненням мешканки ОСОБА_1 № 71/Б від 25.05.2020 щодо обстеження двокімнатної квартири АДРЕСА_8 , причини залиття квартири: за заявкою від 24.05.2020 № 6373647 АВР Дніпровського району - теча з квартири АДРЕСА_7 при користуванні сантехнічним обладнанням, залиття разове по халатності з квартири АДРЕСА_7 ; внаслідок залиття пошкоджені: кухня 7,0 кв.м. - стеля водоемульсійне покриття, сліди від залиття, стіна водоемульсійне покриття, сліди від залиття; житлова кімната 10,3 кв.м. - стеля гіпсокартонна коробка, водоемульсійне покриття, сліди від залиття, стіна водоемульсійне покриття, сліди від залиття; замочені підлога (ламінат) в житловій кімнаті, електропроводка (а.с. 99).

Відповідачка ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_6 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 21.04.2005, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., зареєстрованим в реєстрі за № 726, повідомленням КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 15.12.2022 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.04.2023 № 328831002 (а.с. 117, 121-122 зв.).

За висновком звіту експерта про об`єкт незалежної оцінки від 31.01.2022, складеного оцінювачем ПП «Експертзабезпечення», вартість матеріального збитку внаслідок залиття квартири за адресою: АДРЕСА_9 , становить 47 650,00 грн. без ПДВ (а.с. 100-114).

Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За нормою ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Згідно частини 2 ст. 1210 ЦК України, шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Відповідачка, заперечуючи проти прозову, посилається на недоведеність позовних вимог та складання акту про залиття з порушенням вимог правил, оскільки у акті не зазначено, що вона ознайомлена з актом, також у акті зазначено, що залиття квартири позивачів відбулося 24.05.2020, натомість, останні обґрунтовують позовні вимоги подією залиття саме 25.05.2020, на підтвердження чого не надано належних і допустимих доказів.

Однак, такі доводи відповідачки, як підставу для відмови в позові у повному обсязі, суд до уваги не приймає та при цьому враховує наступне.

За змістом позову і доданих до нього додатків на доведення позовних вимог убачається, що подія залиття квартири позивачів відбулася 24.05.2020, при цьому у позовній заяві допущена описка, зазначаючи дату залиття 25.05.2020, оскільки заявка про течу води з вище розташованої квартири відповідачки № 99 подавалась саме 24.05.2020 за реєстраційним № 6373647, а 25.05.2020 позивачка ОСОБА_1 до ЖЕД-407 подавала письмове звернення про обстеження квартири на предмет залиття.

Згідно пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибуткової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт.

Відповідно Звіту про незалежну оцінку майнових прав з метою визначення ринкової вартості для відшкодування матеріальних втрат понесених в наслідок залиття квартири, висновок експерта-оцінювача ПП «Експертзабезпечення» від 31.01.2022 складався на підставі фактичного огляду квартири АДРЕСА_3 , з урахуванням акту про обстеження від 02.06.2020 по події залиття 24 травня 2020 року квартири позивачів, яка знаходиться на шостому поверсі будинку, з вище розташованої квартири сьомого поверху № 99 в результаті великого за обсягом протікання води.

До того ж, у відзиві на позов відповідачка зазначає, що вона частково визнає свою вину у залитті квартири позивачів, вказуючи, що дійсно відбувся незначний витік води у ванній кімнаті.

Отже, факт події залиття відповідачкою визнається.

Разом з тим, будь яких доказів щодо обсягу залиття у спростування заявленої ціни позову майнової шкоди відповідачкою не надано та про такі заявлено не було.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність вини відповідачки у залитті квартири позивачів.

Згідно з частиною третьою статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно частини другої статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідачка не спростувала жодними доказами стосовно розміру спричиненої позивачам майнової шкоди, не заявляла клопотання про проведення відповідної судової експертизи на предмет визначення вартості збитків та не надала інших доказів, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

За таких обставин суд враховує поданий стороною позивачів висновок спеціаліста по визначенню вартості заподіяної позивачам шкоди, складеного оцінювачем ПП «Експертзабезпечення» від 31.01.2022, відповідно якого матеріальний збиток внаслідок залиття квартири за адресою: АДРЕСА_9 , становить у розмірі 47 650,00 грн. без ПДВ, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачів.

Відповідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у правівласності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Оскільки позивачці ОСОБА_1 належить на праві власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_3 , а позивачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - по 2/9 частини кожному, тому відповідно часток у власності у відшкодування завданої залиттям квартири майнової шкоди з відповідачки слід стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 заподіяні збитки у розмірі 15 883,33 грн. (47 650 : 3) та на користь кожного із позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 заподіяні збитки у розмірі по 10 588,89 грн. (47 650 : 9 х 2).

Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що винними діями відповідачки позивачам, як власникам нерухомого майна, була заподіяна моральна шкода через пошкодження квартири АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим останні зазнали моральних переживань та вимушені були витрачати час на оформлення документів, складання заяв, звіту, звернення до суду. При цьому суд також враховує, що у вказаній квартирі проживає позивачка ОСОБА_1 , позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мешкають за іншою адресою, тому позивачка ОСОБА_1 пережила психічний стрес під час залиття житлового приміщення, а також моральні переживання через проживання в незручних умовах, потреби проведення ремонту квартири, відновлення житла до попереднього належного стану, що призвело до порушення її життєвого укладу, істотних вимушених негативних змін у її житті, порушило нормальні життєві зв`язки, а також беручи до уваги, що з моменту здійснення залиття пройшов тривалий час і по даний час збитки не відшкодовані та, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути з відповідачки на користь позивачки ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 4 000,00 грн. і на користь позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі по 2 000,00 кожному.

У іншій частині заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Також позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачки на її користь витрати на проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку в сумі 3 000,00 грн. При цьому надано рахунок № 1305 від 12.08.2020 ПП «Експертзабезпечення» на ім`я ОСОБА_1 на оплату за незалежну оцінку на суму 3 000,00 грн. (а.с. 53).

Натомість, будь яких фінансових документів на підтвердження сплати таких коштів стороною позивачів не надано. У зв`язку з цим у задоволенні вимог про відшкодування понесених позивачкою витрат на проведення оцінки матеріального збитку слід відмовити за недоведеністю.

У порядку розподілу між сторонами судових витрат, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідачки на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 370,28 грн. та на користь кожного із позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - по 234,44 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 16, 22, 23, 355, 356, 386, 1166, 1167, 1192, 1210, 1220, 1261, 1267, 1268 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 15, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 95, 133, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 274-279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду завдану залиттям квартири у розмірі 15 883,33 грн. та моральну шкоду у розмірі 4 000,00 грн., а всього суму 19 883 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду завдану залиттям квартири у розмірі 10 588,89 грн. та моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн., а всього суму 12 588 (дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду завдану залиттям квартири у розмірі 10 588,89 грн. та моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн., а всього суму 12 588 (дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду завдану залиттям квартири у розмірі 10 588,89 грн. та моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн., а всього суму 12 588 (дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 89 коп.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 370 (триста сімдесят) грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 234 (двісті тридцять чотири) грн. 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 234 (двісті тридцять чотири) грн. 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 234 (двісті тридцять чотири) грн. 44 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивачка - ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Позивач - ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Позивач - ОСОБА_3 , АДРЕСА_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Позивач - ОСОБА_4 , АДРЕСА_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідачка - ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_12 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Третя особа - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», місце знаходження: 02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г, ідентифікаційний .

Повне судове рішення складене 26.06.2023.

Суддя