Провадження № 2/522/2270/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Купцова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним та про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним та про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, квартира за адресою АДРЕСА_1 , належить позивачу ОСОБА_1 та членам її родини - батьку ОСОБА_3 , матері ОСОБА_4 та брату ОСОБА_5 .

Після смерті матері позивача - ОСОБА_4 , вона отримала спадщину у виді 1/4 частки вказаної квартири. Разом з тим ОСОБА_1 зазначає, що після смерті матері, її батько ОСОБА_3 почав вести аморальний спосіб життя, зловживати алкогольними напоями, вести знайомства із сумнівними особами, яких щоденно приводив до дому. Такий спосіб життя вплинув на його фізичне здоров`я та психологічний стан.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та всі витрати по похованню батька взяла на себе донька померлого позивач ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 , в квартиру де він мешкав із родиною, за адресою АДРЕСА_1 з`явилась жінка на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка представилася дружиною померлого та спадкоємицею його майна, що складає частки вказаної квартири, із наміром проживати в ній. На підтвердження своїх слів нею було пред`явлене свідоцтво про шлюб від 23.05.2018 року, а також заповіт ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 від 11.07.2018 року, що був оформлений через півтора місяці після укладання шлюбу.

За період знайомства ОСОБА_3 із відповідачем ОСОБА_2 , остання в квартирі, що належить родині позивача, не проживала. В квартирі з 12.08.1990 року мешкає позивач ОСОБА_1 із родиною чоловіком ОСОБА_6 1973 р.н., та синами ОСОБА_7 1998 р.н. та ОСОБА_8 2008 р.н..

Особистих речей ОСОБА_2 у вказаній квартирі немає.

Позивач вважає, що вказаний шлюб, зареєстрований 23.05.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений без наміру створення сім`ї та набуття права та обов`язків подружжя, оскільки після укладення шлюбу сторони спільно не проживали, спільного господарства не вели, діти у шлюбі не народились, а тому він є фіктивним, що є підставою для визнання його недійсним, вказаний шлюб укладено з порушенням норм закону, які потягли за собою порушення цивільних прав та законних інтересів позивача

Після ознайомлення зі змістом заповіту від 11.07.2018 року, у Позивача виникли сумніви у його дійсності намірів і наявності реального волевиявлення заповідача, адже на час складання заповіту її батько не був здатний розуміти значення своїх дій і не керував ними, оскільки, беручи до уваги важкий стан здоров`я, нестабільний психологічний стан та ведення антисоціального способу життя ОСОБА_3 не міг повною мірою усвідомлювати свої дії.

У зв`язку з чим, Позивач просила шлюб, зареєстрований 23 травня 2018 року у Малиновському районному у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції в Одеській області, актовий запис №844 визнати недійсним; Заповіт, складений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_2 від 11 липня 2018 року, складений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Барановою О.В., зареєстрований в реєстрі за №1-809 визнати недійсним.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2019 року цивільну справу направлено за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 січня 2020 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи.

Ухвалою суду від 02 січня 2020 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру під АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 01 червня 2020 року заяву позивача про виклик свідків задоволено. Викликано в судове засідання, у якості свідків ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року заяви представника позивача адвоката Бобрешової С.А. про витребування доказів задоволено.

Витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №1» Одеської міської ради медичну картку, яка містить повну медичну інформацію щодо стану здоров`я ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 і по час смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Витребувано з Центру первинної медико-санітарної допомоги №16 Одеської міської ради медичну картку, яка містить повну медичну інформацію щодо стану здоров`я ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 і по час смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувано з Малиновської державної нотаріальної контори м.Одеси матеріали спадкової справи, що була відкрита після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Витребувано з Медичного центру «Одеський обласний очний шпиталь інвалідів ВВВ» (65014, м.Одеса, вул.Леонтовича, 2) оригінал медичної картки, яка містить повну медичну інформацію щодо стану здоров`я ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 і по час смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувано з ДП «Український науково-дослідний інститут медицини транспорту» МОЗ України (65039, м.Одеса, вул.Канатна, 92) оригінал медичної картки, яка містить повну медичну інформацію щодо стану здоров`я ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 і по час смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №10» Одеської міської ради (65074 м.Одеса, вул.Малиновського, 61-А) оригінал медичної картки, яка містить повну медичну інформацію щодо стану здоров`я ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 і по час смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

14 вересня 2020 року з Малиновської державної нотаріальної контори м.Одеси матеріали спадкової справи, що була відкрита після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 .

17 вересня 2020 року від ДП «Український науково-дослідний інститут медицини транспорту» МОЗ України на виконання ухвали суду надійшли витребувані документи.

Протокольною ухвалою суду від 15 лютого 2021 року закрито підготовче провадження по справи, призначено справу до слухання по суті.

В судовому засіданні 04 серпня 2021 року допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 ..

Свідок ОСОБА_13 повідомила суд, що була сусідкою, знає, що ОСОБА_3 вживав алкогольні напої, розмовляв сам з собою. Також повідомила, що ОСОБА_3 заважав сусідам своєю поведінкою, проте до відповідних органів сусіди не звертались.

Свідок ОСОБА_12 повідомила суд, що ОСОБА_3 після смерті своєї дружини, водив до себе різних друзів. Кидався у бійки до членів сім`ї, ображав всіх. Також повідомила, що звертались до органів поліції, проте коли поліція з`являлась за адресою проживання ОСОБА_3 , останній посилався що є інвалідом. Зазначила, що їй відомо про проблеми зі слухом ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_14 повідомив суд, що після смерті своєї дружини ОСОБА_3 водив до своєї квартири посторонніх людей з якими вживав алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_10 повідомив суд, що є сином померлого ОСОБА_3 .. Зазначив, що не спілкувався з батьком, оскільки останній всіх ображав, сварився зі своїми рідними, вів аморальний спосіб життя. Вживав алкогольні напої багато років.

Свідок ОСОБА_5 повідомив суд, що є онуком померлого ОСОБА_3 .. Зазначив, що померлий постійно сварився та вів себе неадекватно.

Ухвалою суду від 22 лютого 2022 року клопотання представника ОСОБА_16 адвоката Бобрешової С.А. про проведення посмертної судово-психіатричної експертизи задоволено.

Матеріали справи були направлені до експертної установи, а 09 серпня 2023 року матеріали цивільної справи разом з медичними картами стаціонарного хворого №№ 1895, 455, 791, 4788/658, 3366, іншими медичними документаціями у розрізненому вигляді та Висновок судово-психіатричного експерта № 485 від 19.10.2022 року відносно ОСОБА_3 надійшли до суду та 10 серпня 2023 року передані судді Чернявській Л.М.

Ухвалою суду від 10 серпня 2023 року поновлено провадження по справі.

В судове засідання 18 грудня 2023 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Від Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 47.7 кв.м. належить на праві спільної часткової власності по частині ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.02.2013 року за індексним номером 539021, Витягами із державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у виді 1/4 частки вказаної квартири, яку отримала ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, cкладеним приватним нотаріусом Мирончук В.В., спадкова справа №8/2013, зареєстрована в реєстрі за №116 від 17.03.2014 р.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, Позивач зазначала, що після смерті матері, її батько ОСОБА_3 почав вести аморальний спосіб життя, зловживати алкогольними напоями, вести знайомства із сумнівними особами, яких щоденно приводив до дому. Такий спосіб життя вплинув на його фізичне здоров`я та психологічний стан. ОСОБА_3 був людиною хворою, страждав на низку хронічних, невиліковних хвороб, що разом із зловживанням алкоголем тяжко впливало на психічний стан чоловіка. За словами позивача, її батько весь час перебував у нервовому стані, був невитриманий, роздратований, вчиняв бійки та скандали. Майже кожного дня приводив до квартири чоловіків та жінок, що не були знайомі членам родини і мали вигляд безхатьок, які ведуть аморальній спосіб життя і зловживають алкоголем. Дехто з них залишався у квартирі на ніч, а іноді й на декілька днів, розпиваючи алкогольні напої із ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 09.07.2019 року Позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 за життя уклав шлюб з ОСОБА_2 та залишив заповіт від 11.07.2018 року на ОСОБА_2 , зв`язку з чим у Позивача виникли сумніви у дійсності його намірів і наявності реального волевиявлення заповідача, адже на час складання заповіту її батько не був здатний розуміти значення своїх дій і не керував ними, оскільки, беручи до уваги важкий стан здоров`я, нестабільний психологічний стан та ведення антисоціального способу життя ОСОБА_3 не міг повною мірою усвідомлювати свої дії. При цьому, ОСОБА_3 страждав на прогресуючу туговухість, яка зробила його майже глухим та на захворювання очей, що теж прогресувало. Останні роки мав ознаки стійкого хронічного психічного розладу та купу хронічних захворювань, які щоденно впливали на загальний стан чоловіка.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що неодноразово змушена була визивати до дому наряд поліції у зв`язку із неадекватною поведінкою батька. На підтвердження вказаних обставин, надається Довідка про результати розгляду повідомлення від 27.06.2019 р., в якій зазначено, що перебувавши у нетверезому стані ОСОБА_3 вчинив бійку та кидався із ножем.

Відповідно до висновку за результатами розгляду звернення громадян від 07.08.2018р., складеного Малиновським ВП в м.Одеса ГУ НП в Одеській області, в липні 2018 року ОСОБА_3 , перебуваючи у нетверезому стані, влаштував у себе вдома бійку, в ході якої наніс тілесні ушкодження ОСОБА_2 . При цьому було встановлено, що на неадекватну поведінку ОСОБА_3 неодноразово надходили скарги від членів родини, що проживають разом із ним. За результатами розгляду вищевказаного звернення, відносно ОСОБА_3 було направлено подання до Одеського міського психіатричного диспансеру для прийняття заходів згідно стану його здоров`я.

До ОСОБА_17 неодноразово звертались сусіди із проханням прийняти міри, стосовно її батька, оскільки постійний шум, що роздається із його кімнати і незнайомі люди сумнівної зовнішності, які щоденно приходять до нього, заважають спокійному життю мешканців будинку.

У зв`язку з чим, Позивач просила шлюб, укладений між ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрований 23 травня 2018 року у Малиновському районному у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції в Одеській області, актовий запис №844 визнати недійсним; Заповіт, складений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_2 від 11 липня 2018 року, складений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Барановою О.В., зареєстрований в реєстрі за №1-809 визнати недійсним.

Так, вирішуючи спір, судом встановлено наступні обставини.

Судом встановлено, що 23 травня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що здійснено актовий запис №844, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 .

У відповідності до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.

Статтею 42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність, якої обмежена.

Так, ухвалою суду від 22 лютого 2022 року призначено по цивільній справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи страждав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_10 , хронічним, стійким психічним розладом, або тимчасовим функціональним розладом психіки із порушенням фізіологічних процесів в організмі, або інших хворобливих явищ під час укладання шлюбу із ОСОБА_2 23 травня 2018 року? Чи міг ОСОБА_3 , під час укладання шлюбу із ОСОБА_2 за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними?

Висновком судово-психіатричного експерта № 485 від 19.10.2022 року надано відповіді на вищезазначені запитання, у відповідності до яких вбачається, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом під час укладення шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , виявляв клінічні ознаки хронічного, стійкого психічного розладу: «Органічного психічного розладу, у вигляді вираженого психоорганічного синдрому, складного ґенезу (судинного, метаболічного, гіпоксичного, інтоксикаційного, вікові зміни), експлозивний варіант, із суттєвим зниженням вольових та критичних функцій» (що відповідав діагностичним критеріям рубриці «F07.9» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), що абсолютно позбавляло його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час укладення і підписання вказаного юридичного значимого акту.

Таким чином, на момент реєстрацію шлюбу 23 травня 2018 року ОСОБА_3 мав стійке психічне захворювання, а саме діагноз: «Органічного психічного розладу, у вигляді вираженого психоорганічного синдрому, складного ґенезу (судинного, метаболічного, гіпоксичного, інтоксикаційного, вікові зміни), експлозивний варіант, із суттєвим зниженням вольових та критичних функцій» (що відповідав діагностичним критеріям рубриці «А»)» та на момент укладення шлюбу не був здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що встановлено Висновком судово-психіатричних експертів № 485 від 19.10.2022 року.

Відповідно до частини першої статті 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.

Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Згідно з частиною другою статті 24 СК України реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38 - 40 цього Кодексу.

Відповідно до статті 38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24 - 26 цього Кодексу.

Відповідно до статті 44 СК України у випадках, передбачених статтями 39 -41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації.

Задовольняючи позов, суд приходить до висновку про те, що позивачем було доведено факт недійсності шлюбу відповідно до вимог статті 24 СК України із застосуванням наслідків, встановлених статями 38 - 40 СК України, оскільки, відповідно до висновку судово-психіатричних експертів № 485 від 19.10.2022 року встановлено, що ОСОБА_3 , за своїм психічним станом не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому шлюб укладений між ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрований 23 травня 2018 року у Малиновському районному у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції в Одеській області, актовий запис №844 укладено без вільної згоди чоловіка, який не усвідомлював значення своїх дій і (або) не міг керувати ними.

Щодо вимог про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_2 від 11 липня 2018 року, який посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Барановою О.В., зареєстрований в реєстрі за №1-809.

У статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до вимог статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

В свою чергу, зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Форма заповіту передбачає обов`язковість його посвідчення нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України (частина третя статті 1247 ЦК України).

Пунктом 1 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 передбачено, що нотаріус посвідчує заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю, у тому числі подружжя, які складені відповідно до вимог статей 1233-1257 ЦК України та особисто подані нотаріусу.

Відповідно до глави 4 цього Порядку дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43 Закону, що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз`яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії.

У разі наявності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус зобов`язаний звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою.

У відповідності до Висновку судово-психіатричного експерта № 485 від 19.10.2022 року, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом під час укладення та підписання заповіту від 11.07.2018 року, виявляв клінічні ознаки хронічного, стійкого психічного розладу: «Органічного психічного розладу, у вигляді вираженого психоорганічного синдрому, складного ґенезу (судинного, метаболічного, гіпоксичного, інтоксикаційного, вікові зміни), експлозивний варіант, із суттєвим зниженням вольових та критичних функцій» (що відповідав діагностичним критеріям рубриці «F07.9» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), ускладненого «Психічним та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності» (що відповідає діагностичним критеріям рубриці F10.2» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), що абсолютно позбавляло його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, під час укладення і підписання вказаного юридичного значимого акту, надавати їм належну оцінку та передбачати їх наслідки .

Таким чином, результати експертизи містять чіткі, конкретні та категоричні висновки щодо психологічного стану заповідача на час посвідчення 11 липня 2018року заповіту, відповідно до яких в момент посвідчення заповіту він була абсолютно неспроможний розуміти значення своїх дій та керувати ними, волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Так, при оцінці та перевірці зазначеного висновку експертизи суд враховує положення ч.1 ст.110 ЦПК України та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в його Постанові «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 року, відповідно до яких висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

В п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 року роз`яснено при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Суд додатково наголошує на тому, що висновки експертів належним чином обґрунтовані та аргументовані, дослідницькі частини експертного висновку узгоджуються з підсумковими висновками експертизи та іншими доказами по справі, в тому числі з отриманою судом медичною документацією щодо ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, але й у доведенні їх переконливості.

Враховуючи встановлені по справі обставини, надавши оцінку наявним у справі доказам окремо так і у їх сукупності, суд вважає, що обравши способом захисту права про визнання заповіту недійсним, позивач виконала свої процесуальні обов`язки, пов`язані з тягарем доказування по справі, довела суду як фактичні, так й правові підстави своїх позовних вимог, які у судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним та про визнання заповіту недійсним, а відтак задовольняє їх в повному обсязі.

Слід також вказати, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 263-265, 280-281, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним та про визнання заповіту недійсним задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрований 23 травня 2018 року у Малиновському районному у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції в Одеській області, актовий запис №844 визнати недійсним.

Заповіт, складений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_2 від 11 липня 2018р., складений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Барановою О.В., зареєстрований в реєстрі за №1-809 визнати недійсним.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 21 грудня 2023 року

Суддя Л. М. Чернявська