Справа №336/6776/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Теряник А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи), цивільну справу №336/6776/22 за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої суми державної соціальної допомоги одиноким матерям,-

за участі представника позивача ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Представниця позивача начальник управління О.Сагура в інтересах позивача 02.12.2022 звернулася до суду з зазначеним позовом, просить стягнути з відповідачки на користь позивача надміру виплачену суму державної соціальної допомоги одиноким матерям,у сумі 25 705,35 гривень.

Згідно з позовною заявою, на обліку в управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району знаходиться облікова справа № 435940 щодо призначення державної допомоги одиноким матерям, заведена на ім`я ОСОБА_1 . Для призначення та виплати даного виду допомоги особа, яка є одинокою матір`ю має постійно проживати на території України, мати середньомісячний сукупний дохід, що нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Так, відповідачка перебуває на обліку в управлінні як отримувач державної допомоги з 2014 року. Щопівроку підстави для призначення соціальної допомоги актуалізуються, зокрема, відповідно до приписів п. 36 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», затвердженому Постановою КМУ від 27.12.2001р. № 1751. Так, заявником, що перебуває на обліку, має бути подана заява та відповідна декларація.

Згідно з твердженнями сторони позивача 10 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Управління для оформлення державної соціальної допомоги одиноким матерям. Нею заповнено заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, а також декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, в якій зазначила, що у період з 01.07.2018 по 31.12.2018 (розрахунковий період для призначення допомоги) відповідачка мала дохід у вигляді допомоги одиноким матерям, інших доходів не має. Відповідно до наданих документів відповідачці призначено державну соціальну допомогу одиноким матерям з 01.01.2019 по 30.06.2019 у розмірі 1 626,00 гривень щомісячно.

Після закінчення терміну виплати державної соціальної допомоги одиноким матерям ОСОБА_1 24.07.2019 та 22.01.2020 повторно подавала необхідні документи, зазначаючи про відсутність додаткових доходів за періоди з 01.12.2018 по 31.05.2019 та з 01.06.2019 по 30.11.2019, що стало підставою для призначення та здійснення виплат допомоги малозабезпеченим сім`ям: з 01.07.2019 по 31.12.2019 у розмірі 1 699,00 гривень щомісячно, з 01.01.2020 по 05.03.2020 у розмірі 1 779,00 гривень щомісячно, з 06.03.2020 по 30.06.2020 у розмірі 2 218,00 гривень щомісячно.

Проте за змістом позовної заяви, в результаті проведення вибіркової перевірки достовірності наданих відомостей для призначення допомоги спеціалістами управління отримано відомості від ДФС з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків на підставі Порядку надання ДФС України інформації з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про доходи (відсутність доходів), отримані фізичними особами, які звернулись за призначенням державної допомоги, щодо розмірів та видів доходів. Відповідно до наданих відомостей ОСОБА_1 приховала дохід у вигляді заробітної плати за період з 01.10.2018 по 31.12.2018 на суму 9 815,22 гривень, та за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 на суму - 25 038,00 гривень, чим свідомо порушила чинне законодавство України.

18.02.2020 спеціалістами управління встановлено наявність прихованого доходу, який враховується при призначенні допомоги, одержаної відповідачкою, що виключало нарахування та отримання суми державної соціальної допомоги одиноким матерям відповідно до ст.22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та зумовило проведення перерахунку розмірів соціальних виплат, з урахуванням прихованого доходу. Після проведеного розрахунку встановлено, що сума переплата державної соціальної допомоги одиноким матерям дорівнює 25 705,35 гривень, які в позасудовому порядку не повернуті позивачу, не дивлячись на надіслання неодноразових письмових листів (повідомлень).

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 №2812-XII, Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2001 №1751, представник позивача - начальник управління Сагура О. (повноваження підтверджені на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України) просить задовольнити позовну заяву.

Ухвалою судді від 06.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 27.06.2023 клопотання сторони відповідача про витребування доказів задоволено. В порядку витребування доказів зобов`язано ФОП ОСОБА_3 : 1) надати належним чином засвідчені документи відносно позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : заяву ОСОБА_1 про прийняття на роботу та/або копію трудового договору; наказ відносно ОСОБА_1 , на підставі якого її прийнято на роботу до ФОП ОСОБА_3 ; відомості про нарахування заробітної плати ОСОБА_1 з дня прийняття на роботу та по дату звільнення або розірвання трудового договору; табелі робочого часу, відпрацьованого ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_3 ; 2) надати інформацію: чи була працевлаштована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у ФОП ОСОБА_4 ? Якщо так, то зазначити період трудової діяльності; на який саме рахунок перераховувалася заробітна плата ОСОБА_1 та/або копії розрахунково-платіжних відомостей (відомості про отримання заробітної плати у разі отримання грошових коштів готівкою) відносно ОСОБА_1 за період, починаючи з дня прийняття на роботу і закінчуючи днем звільнення. Постановлено відкласти судове засідання для витребування доказів. Ухвала суду виконана 26.09.2023.

Так, відповідно до пояснень ФОП ОСОБА_3 , поданих адвокатом Пухирем П.В., ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 працевлаштована у ФОП ОСОБА_3 в період з 12.10.2018 до 04.10.2019 на посаді мийника-прибиральника рухомого складу (наказ №1/к від 11.10.2018 та повідомлення до ДПС України про прийняття працівника на роботу, р.№). Відповідачка звільнена за згодою сторін відповідно до ст.36 КЗпП України. За період роботи у вказаний період ОСОБА_1 виплачена заробітна плата, з якої утримувались та нараховувались податки, подано необхідну звітність, додану до пояснень.

Ухвалою суду від 10.10.2023 клопотання сторони відповідача про витребування доказів задоволено. В порядку витребування доказів зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» надати до суду відомості про зарахування грошових коштів на рахунок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , відкритий у вказаній банківській установі, заробітної плати від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 12.10.2018 по 04.10.2019. Відкладено судове засідання для витребування доказів. Ухвала суду виконана 27.11.2023.

19.04.2023 до матеріалів справи наійшов відзив за підписом адвоката М.Стариченка, за змістом якого сторона позивача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та заявляє про застосування строків позовної давності під час розгляду спору.

Відповідно до висловлених заперечень відсутні докази недобросовісності (умисності неповідомлення відомостей про доходи) дій (бездіяльності) відповідача. При цьому, факт звернення до управління із заявами від 10.01.2019, 24.07.2019 та 22.01.2020, заповнення ОСОБА_1 відповідних декларацій із відомостями про відсутність доходів за відповідні періоди подання декларацій стороною відповідача не спростовується. Представник відповідача наголошує на відсутності доказів отримання ОСОБА_1 інших доходів. Разом з цим, у відзиві наголошено, що відповідачка не була офіційно працевлаштована та не отримувала заробітної плати від ФОП ОСОБА_3 . Про нарахування з заробітної плати податків дізналась лише з матеріалів справи.

Згідно з доводами представника відповідача із посиланням на норму ст.1215 ЦК України, враховуючи наявні винятки, правильність розрахунків, відсутність недобросовісності з боку ОСОБА_1 , виплачена державна соціальна допомога поверненню не підлягає. Разом з цим, враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, наявність на утриманні дитини, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, примусове повернення допомоги може призвести до покладення на відповідача та її дитину надмірного тягаря.

Окремо у відзиві наголошується на відсутності в порушення ст.78, 81 ЦПК України належних доказів нарахування держаної соціальної допомоги ОСОБА_1 у розмірі, про який стверджує позивач. Заперечується з боку позивачки й правове обґрунтування, наведене у позовній заяві з приводу заявлених вимог.

Крім того, стороною відповідача зауважено на пропуску позивачем строку позовної давності, адже саме дата довідок про дохід ОСОБА_1 від 08.05.2019 та 11.11.2019 є датою, коли позивач дізнався про порушення свого права.

25.04.2023 від представника позивача до справи надійшла відповідь на відзив (скерована 24.04.2023 засобами повштового листування), в якій наголошено на порядку отримання управлінням відомостей від ДФС України, а також повноваженнях державного соціального інспектора щодо достовірності та повноти інформації про доходи і майновий стан осіб та вибіркових перевірок особових справ. Так, після отримання відомостей ДФС України без перевірки достовірності та повноти інформації про доходи особи, що перебуває на обліку в управлінні, саме державними соціальними інспекторами, враховуючи їх законодавчо визначені повноваження, неможливо стверджувати про те, що певна особа, яка перебуває на обліку в управлінні, подала недостовірні відомості. Вказані обставини можуть бути встановлені лише на підставі акта, який у даній справі датований 18.02.2020. Вказана дата і є початком відліку для визначення строку позовної давності. Строк звернення до суду відповідно до тверджень сторони позивача не пропущений.

Заперечення на відповідь на відзив надішли до суду 12.05.2023. По тексту заперечень акцентовано увагу на первинних документах, що є підтвердженням нарахування та виплати заробітної плати, тлумаченні змісту довідок за формами ок-5 та ок-7, а також суб`єктів сплати єдиного внеску, зокрема, ФОП. Сторона відповідача стверджує, що ФОП ОСОБА_3 , маючи інформацію про ОСОБА_1 , міг без її дозволу та відома сплачувати за неї єдиний внесок та надавати інформацію про заробіток. Інші доводи тотожні тим, що викладені у відзиві.

Представники сторін протягом провадження справи в суді в судових засіданнях підтримали доводи, висловлені у завах по суті справи та думку щодо заявлених позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити їх, відмовити у задоволенні заяви про застосування позовної давності. В судовому засіданні 14.12.2023 з урахуванням клопотання сторони відповідача представник позивача не заперечувала щодо розгляду справи за відсутності сторони відповідача.

Представник відповідача адвокат Стариченко М.П. наголосив, що ОСОБА_1 заперечується написання заяви до ФОП ОСОБА_3 по прийняття на роботу, існування трудових відносин із вказаним підприємцем, як і отримання заробітної плати на карту або в касі банку. Просив у задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності щодо звернення до суду.

14.12.2023 за допомогою засобів електронного листування представник відповідача адвокат Стариченко М. повідомив, що з боку відповідача надані всі наявні докази на спростування позовних вимог. Наявна копія трудової книжки не можк бути достовірним доказом за відсутності виписки з книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них. Так, представник просить проводити розгляд за відсутності сторони відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням наведеного підстав для відкладення судового засідання та/або його перенесення, оголошення перерви судом не встановлено, із застосуванням приписів ст.223, 240 ЦПК України.

За змістом ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розглянувши позовну заяву, всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні матеріали, зокрема, надані учасниками справи на підтвердження позовних вимог та заперечень докази у їх сукупності та взаємозв`язку, вислухавши пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами.

Так, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 10.01.2019 звернулась до УПСЗН по Шевченківському району ЗМР для оформлення державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям і з вказаної дати перебувала на обліку в управлінні. Доказів перебування ОСОБА_1 на обліку з 2014 року суду не надано, проте встановлення цієї обставини не відноситься до предмету доказування із врахуванням заявлених позовних вимог.

Заявницею 10.01.2019 заповнено заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, а також декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, в якій зазначила, що у період з 01.07.2018 до 31.12.2018 (розрахунковий період для призначення допомоги) ОСОБА_1 не мала доходів, в центрі зайнятості не перебуває, трудової книжки не має, як і додаткових джерел для існування (окремий розділ в декларації), отримує виключно державну соціальну допомоги. Тотожні заяви та декларацію відповідачка подала до управління 24.07.2019 та 22.01.2020. Засвідчені копії відповідних документів досліджені судом під час розгляду справи. Заяви та декларації мають підписи відповідачки, що не спростовано ОСОБА_1 та її представником під час провадження справи в суді.

За змістом декларацій, вказаних вище, підпис ОСОБА_1 міститься під наступним роз`ясненням: пром. відмову в призначенні або припиненні виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан членів сім`ї попереджена. Крім того, у наведених вище заявах зазначено при їх поданні, що ОСОБА_1 усвідомлює, наступне: наведені нею відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на прийняте рішення щодо надання соціальної допомоги, компенсацій та пільг, будуть перевірені згідно з чинним законодавством України. Відповідачку також повідомлено, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги, компенсацій та пільг, вона зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення. Про відмову в призначенні або припинення виплати призначеної соціальної допомоги та/ або повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї ОСОБА_1 попереджено, що спростовує твердження сторони відповідача, наведені у відзиві із посиланням на наказ Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006 №345.

Відповідно до наданих документів, згідно із чинним законодавством України, відповідачці призначено державну соціальну допомогу одиноким матерям - з 01.01.2019 по 30.06.2019 у сумі 1 626,00 гривень щомісячно (повідомлення про надання державної допомоги сім`ям з дітьми від 17.01.2019 та рішення від 17.01.2019), з 01.07.2019 по 31.12.2019 у сумі 1 699,00 гривень щомісячно (повідомлення про надання державної допомоги сім`ям з дітьми від 25.07.2019 та рішення від 25.07.2019), з 01.01.2020 по 05.03.2020 у сумі 1 779,00 гривень щомісячно та з 06.03.2020 по 30.06.2020 у сумі 2 218,00 гривень щомісячно (повідомлення про надання державної допомоги сім`ям з дітьми від 27.01.2020 та рішення від 27.01.2020).

Стороною відповідача визнається факт перебування ОСОБА_1 на обліку в управлінні у вказані періоди, проте спростовується факт отримання соціальної допомоги одиноким матерям (відповідно до відзиву) у вказаному розмірі.

Разом з цим, стороною відповідача засобами електронного листування 21.11.2023 подано до суду виписку про надходження коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.10.2017 по 31.01.2020. Так, згідно з випискою (враховуючи період надання інформації) достеменно підтверджено зарахування на картку ОСОБА_1 соціальної допомоги: у лютому 2019 року у сумі 3 252,00 гривень (що відповідає розміру соціальної допомоги одиноким матерям за 2 місяці із розрахунку по 1 626,00 гривень на місяць), у березні 2019 року - у сумі 1 626,00 гривень, у квітні 2019 року - у сумі 1 626,00 гривень, у травні 2019 року - у сумі 1 626,00 гривень, у червні 2019 року - у сумі 1 626,00 гривень, у серпні 2019 року - у сумі 3 398,00 гривень (що відповідає розміру соціальної допомоги одиноким матерям за 2 місяці із розрахунку по 1 699,00 гривень на місяць), у вересні 2019 року - у сумі 1 699,00 гривень, у жовтні 2019 року - у сумі 1 699,00 гривень, у листопаді 2019 року - у сумі 1 699,00 гривень, у грудні 2019 року - у сумі 1 779,00 гривень. Дані за інші періоди сторонам и не надані.

18.02.2020 за вих.№05-06/808 начальник управління ОСОБА_5 від імені позивача звернулась із запитом інформації до ПП ОСОБА_3 , що стосується надання довідки про доходи (заробітну плату та інші) ОСОБА_1 для перевірки правильності надання соціальної допомоги. Копія відповідного запиту надана позивачем у додатках до позовної заяви. Доказі надіслання суду не надано.

Разом з цим, відповідно до засвідченої копії документа, 18.02.2020 спеціалістами управління встановлено прихований дохід та складено акт проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальної допомоги згідно з відповіддю ДФС №5-6 від 11.11.2019. Довідки, отримані управлінням, наявні у додатках до позовної заяви (від 08.05.2019 та 11.11.2019). Із врахуванням встановлення даної обставини, як видно з акта, вказана інформація підлягає врахуванню у наступному місяці (при призначенні соціальної допомоги на новий термін), а також стягненню з відповідачки підлягає сума безпідставно виплаченої соціальної допомоги.

Вказану дату складання акта суд враховує відповідно до приписів ч.1 ст.261 ЦК України як день, коли сторона позивача довідалася про порушення свого права з боку відповідачки, що необхідно для обрахунку строку позовної давності.

Таким чином, відповідачка при поданні заяви та декларації для оформлення соціальних виплат приховала отримання постійного доходу (заробітної плати) за вказаний вище період. Внаслідок цього ОСОБА_1 не мала права на отримання суми державної соціальної допомоги одиноким матерям, відповідно до ст.22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» №2812-XII від 21.11.1992.

Відповідно спеціалістами управління проведено перерахунок розмірів соціальних виплат, з урахуванням прихованого доходу.

Так, згідно з даними довідки-розрахунку за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 поверненню підлягає сума 15 181,64 гривень (20 030,00 гривень отриманої допомоги відняти 4 848,36 гривень, що мала бути отримана із врахуванням не задекларованих доходів). Крім того, згідно з даними довідки-розрахунку за період з 01.01.2020 по 31.07.2020 поверненню підлягає сума 10 523,71 гривень (14 577,20 гривень отриманої допомоги відняти 4 053,49 гривень, що мала бути отримана із врахуванням не задекларованих доходів). Таким чином, загальна сума надмірно виплаченої ОСОБА_1 соціальної допомоги на дітей одиноким матерям дорівнює 25 705,35 гривень, що і заявлені до стягнення.

За даними довідок ОК-5 та ОК-7, сформованими на ім`я застрахованої особи - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за відомостями Пенсійного фонду України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що надані стороною відповідача до заперечень по суті відповіді на відзив, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 (страхувальник) має РНОКПП НОМЕР_2 .Так, від даного страхувальника до реєстру подані відомості (що відображено у даних довідках) щодо сплати страхових внесків на ім`я ОСОБА_1 з жовтня 2018 року по жовтень 2019 року.

Крім того, суд при розгляді справи враховує засвідчені копії письмових доказів, наданих на виконання ухвали про витребування доказів ФОП ОСОБА_3 , що достеменно підтверджують факт працевлаштування ОСОБА_1 у вказаний вище період на посаді мийника-прибиральника рухомого складу, а саме: квитанція №2 до повідомлення про прийняття працівника на роботу від імені ФОП ОСОБА_3 , р.№ від 11.10.2018; копію трудової книжки НОМЕР_3 (записи ФОП ОСОБА_3 , на стор.3); звіти та відомості щодо нарахувань.

Згідно з даними АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 10.10.2023 (вх.№ від 27.11.2023) дані про зарахування заробітної плати від ФОП ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_1 за період з 12.10.2018 по 04.10.2019 відсутні. Згідно з ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Крім того, за приписами ч.1,2 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так, отримавши відомості з АТ КБ «Приватбанк», суд вважає, що виписка з однієї, окремо взятої банківської установи, не є достовірним доказом на користь тверджень сторони відповідача, беручи до уваги інші докази, досліджені судом у їх сукупності та взаємозв`язку. Слід наголосити, як встановлено судом, що ОСОБА_1 дійсно ставила примітку в заявах, поданих до управління (позивача) про призначення соціальної допомоги з приводу того, що допомогу просить перераховувати на її рахунок, відкритий саме в АТ КБ «Приватбанк». Проте, ці відомості не доводять відсутність на ім`я ОСОБА_1 відкритих поточних чи карткових рахунків в інших банківських установах України.

Відповідно до тверджень сторони відповідача виплату державної соціальної допомоги на дитину одиноким матерям стороною позивача не доведено. Так, відповідні відомості відсутні, зокрема, у довідках ПФУ ОК-5 та ОК-7. Проте, розмір щомісячних виплат допомоги на дитину одиноким матерям в матеріалах справи підтверджений відповідно до довідки позивача №741 від 24.04.2023, що спростовує твердження сторони відповідача щодо недоведеності нарахованих та виплачених сум, а також випискою з рахунку ОСОБА_1 , про що вже зазначено вище по тексту рішення.

Так, за період з 01.01.2019 по 31.07.2020 сума виплаченої державної соціальної допомоги (вказаного різновиду) відповідно до довідки позивача становить 34 607,20 гривень.

Суд з приводу змісту довідок за формами ОК-5 та ОК-7 враховує положення ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Так, у наведеній нормі міститься чіткий перелік платників єдиного внеску, до яких віднесені, зокрема, особи, які отримують допомогу по тимчасовій непрацездатності, перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами і отримують допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, усиновленні дитин. Тобто у нведеному переліку особи, які отримують соціальну допомогу одиноким матерям не перебачені, крі випадків, якщо особи, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (п.15 ч.1 ст.4).

Слід також зауважити, що відповідно до положень Постанови Правління ПФУ від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 р. за № 785/25562 «Про затвердження Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування», а саме, п.2, 3 у Реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування із: звітності та повідомлень про прийняття працівника на роботу; системи персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; електронних пенсійних справ; системи обліку сплати страхових внесків; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; відомостей, що подаються застрахованими особами у випадках, передбачених законами та цим Положенням; реєстру страхувальників Державного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; звернень громадян до органів Пенсійного фонду України; інших джерел, передбачених законодавством. Відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім того, судом встановлено, що доказів повернення вказаної суми державної соціальної допомоги з боку ОСОБА_1 на користь позивача як станом на дату звернення позивача до суду із даною позовною заявою, так і під час провадження справи до справи не надано.

В додатках до позовної заяви наявні листи управління від 05.08.2020, 26.10.2020, 18.01.2021, 07.05.2021, 15.09.2021, 24.11.2021, скеровані за місцем реєстрації відповідачки. Проте, належних та допустимих доказів їх надіслання суду не надано. Разом з цим, досудове врегулювання спору у справах даної категорії не є обов`язковим.

Щодо інших наданих сторонами доказів, із врахуванням положень ч1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Такому критерію не відповідає витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.04.2023, отриманий стороною відповідача за допомогою сервісу «Опендатабот», доданий до відзиву.

За приписами ч.4 ст.81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Так, ухвалою суду від 10.10.2023, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено (в присутності представника відповідачки адвоката М.Стариченка) зобов`язати представника відповідача надати оригінал трудової книжки ОСОБА_1 в наступне судове засідання, або в разі, якщо її немає в наявності - надати відповідні докази про це. Ухвала суду не виконана, відомості щодо трудової книжки не надано. Проте сторона відповідача заперечувала дійсність копії трудової книжки ОСОБА_1 , наданої ФОП ОСОБА_3 , що дозволяє суду дійти висновку про те, що зазначена обставина, яка не визнана представником відповідача, дійсно мала місце (подання ОСОБА_1 трудової книжки під час працевлаштування до ФОП ОСОБА_3 ), як і трудові віносини між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

За положеннями ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.1-3 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

При цьому, за вимогами ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За нормою ч.5 ст.12, ст.13 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ч.3 ст.26 ЦК України фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом.

За положеннями ст.1212, 1213 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про, зокрема, відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Виключення, визначені ст.1215 ЦК України, на правовідносини, що виникли між сторонами у справі, не застосовуються, оскільки переплата у виплаті державої грошової допомоги виникла саме внаслідок недобросовісності з боку відповідача (набувача майна).

Ст.18-3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» передбачено, що допомога на дітей одиноким матерям надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. У ч.1 ст.5 ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» передбачено, що розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом.

У п. 36 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», затвердженому Постановою КМУ від 27.12.2001 №1751 передбачено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям та державна допомога одиноким матерям призначуються на шість місяців з наступним поданням нових заяви та декларації кожні шість місяців. Допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами та/або відомостями, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною або дуальною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Допомога виплачується протягом шести календарних місяців. Виплата допомоги на дітей одиноким матерям також припиняється якщо сім`єю подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на отримання допомоги на дітей одиноким матерям та на визначення її розміру, або встановлено фактичну зайнятість особи, що приносить дохід (винагороду), без оформлення, реєстрації в установленому законодавством порядку, - з місяця, що настає за місяцем, у якому виявлено порушення. В такому разі на наступний строк допомогу на дітей одиноким матерям може бути призначено не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Враховуючи, що відповідачка з 12.10.2018 до 04.10.2019 (тобто, під час перебування на обліку в управлінні та отримання допомоги одиноким матерям) була працевлаштована, надавала недостовірну інформацію, не маючи права на призначення допомоги у тому розмірі, що виплачувався, позовні вимоги про стягнення надмірно виплаченої допомоги є обгрунтованими.

За змістом п.49 Порядку №1751 у разі неможливості добровільного повернення або утримання коштів, які підлягають поверненню, такі кошти стягуються в судовому порядку.

Сторона відповідача стверджує, що ФОП ОСОБА_3 , маючи інформацію про ОСОБА_1 , міг без її дозволу та відома сплачувати за неї єдиний внесок та надавати інформацію. Вказане твердження жодними доказами у справі не підтверджується й не узгоджується із всім обсягом доказів, досліджених судом, які узгоджені та не виникають розумних сумнівів щодо їх достовірності.

Суд приймає доводи сторони позивача з приводу акта, який має бути врахований як початок для відліку строку позовної давності. В цьому контексті слід наголосити на декількох підзаконних актах, які були чинні на час виникнення спірних правовідносин між сторонами. Так, відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 04.11.2016 №1287/926, зареєстрованого в МЮУ 01.12.2016 за № 1558/29688 (втратив чинність на підставі Наказу Міністерства соціальної політики № 53/49 від 01.02.202), а саме, розділу ІІ, органи соціального захисту населення надають запити, а ДФС надає відповіді на запити органам соціального захисту населення виключно в електронній формі з використанням засобів технічного та криптографічного захисту інформації відповідно до вимог законодавства з питань захисту інформації.

Крім того, постановою КМУ від 21.08.2001 за №1091 затверджено Положення про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора (наразі втратив чинність на підставі Постанови КМ N1035 від 06.10.2021). Так, за приписами п.3,11 вказаного Положення, головний державний соціальний інспектор та державний соціальний інспектор, зокрема, перевіряють достовірність та повноту інформації про доходи і майновий стан осіб, які входять до складу сім`ї, що звертається за призначенням державної соціальної допомоги; проводять вибіркові перевірки особових справ одержувачів державної соціальної допомоги за рішенням керівника відповідного органу соціального захисту населення або його заступника; складають акти за підсумками перевірки з висновками щодо правильності призначення державної соціальної допомоги. Дії або бездіяльність головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора можуть бути оскаржені до вищестоящого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, а також до суду.

Таким чином, дійсно виключно відповідний інспектор міг скласти акт проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальної допомоги. При цьому, доказів оскарження дій інспектора суду не надано. Натомість суд не приймає доводи представника відповідачки з приводу сумнівності проведеної перевірки та її акта.

Щодо заяви сторони відповідача про застосування строку позовної давності суд встановив підстави для відмови у її задоволенні.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

ЄСПЛ, практика якого є обов`язковою для застосування національними судами, зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ "Нафтова компанія «Юкос" проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia2, заява N 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства2 від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви N 22083/93 і N 22095/93, § 51)).

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується в даному випадку саме з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (позивача) та співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Так, втановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою 02.12.2022. Строк звернення до суду підлягає відліку саме з 18.02.2020, коли спеціалістами управління встановлено прихований дохід ОСОБА_1 на підставі акта проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальної допомоги згідно з відповіддю ДФС №5-6 від 11.11.2019.

Відповідно трирічний строк звернення до суду (із врахуванням періоду з 18.02.2020 по 02.12.2022) не сплинув та позивачем не пропущений.

Крім того, 11.03.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», якою з 12 березня 2020 р. на усій території України введено карантин та Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запроваджування обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року № 1236 та від 21.04.2021 р. № 405 «Про внесення змін до деяких актів КМУ» було продовжено карантин.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257. 258. 362, 559. 681, 728. 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Окрім того, згідно п. 19 Розділу «Прикінцеві положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався, наразі не припинений.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні заяви сторони відповідача про застосування строку позовної давноті.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про те, що, звертаючись до суду з позовом, позивач скористався належним способом захисту відповідно до ст.15,16 ЦК України, а саме, відновлення становища, яке існувало до порушення та відшкодування збитків, надав належні та допустимі докази того, що відповідачка отримувала виплати у вигляді соціальної допомоги у встановлений судом період, але не мала права на її нарахування та виплату у встановленому відповідно до довідки управління розмірі. Отже, зважаючи на зазначені вище нормативні положення, а також фактичні обставини справи, надаючи їм належну оцінку, з урахуванням розрахунку заборгованості, поверненню позивачу підлягає сума надміру сплаченої державної соціальної допомоги одиноким матерям, яка дорівнює 25 705,35 гривень. Відповідно, із урахуванням позовних вимог, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а вказана сума надміру виплаченої державної соціальної допомоги одиноким матерям - стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.

За приписами ч.8 ст.6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведені процесуальні норми, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача з відповідачки судового збору у сумі 2 481,00 гривень (за подання позовної заяви до суду). Інші судові витрати у справі відсутні та до стягнення не заявлені.

Керуючись ст. 12-13, 19, 49, 76-82, 89, 95, 141, 178, 206, 223, 240, 247, 258-259, 263-265, 272-274, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої суми державної соціальної допомоги одиноким матерям,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району надміру виплачену суму державної соціальної допомоги одиноким матерям, яка становить 25 705,35 гривень (двадцять п`ять тисяч сімсот п`ять гривень 35 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району судовий збір у сумі 2 481,00 гривень (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок).

Реквізити сторін: Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, код за , адреса місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 16.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 19.12.2023 (відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України).

Суддя Л. А. Вайнраух