Справа № 372/2947/23
Провадження 2-1147/23
ухвала

Іменем України

15 грудня 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кравченка М.В.,

при секретарі Сікорській М.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обухівської міської ради Київської області, Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Публічного акціонерного товариства «Обухівське» про визнання права на земельну ділянку частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді в суді знаходиться вказана цивільна справа.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 24.07.2023 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 21.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

15.12.2023 року на адресу суду від представника позивача адвоката Івченко В.П. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до ухвалення рішення Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у справі № 372/3482/19. Клопотання обґрунтовано тим, що 27.12.2013 року Обухівською районною радою прийнято рішення «Про затвердження проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад» № 428.29.VІ, яким затверджено проєкт приваттизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад Обухівського району Київської області, розроблений ФОП ОСОБА_2 та затверджено Розпорядженнчям № 365 Обухівської районної адміністрації Київської області від 08.12.2015 року. У вересні 2019 року ПрАТ «Обухівське» звернулось до Обухівського районного суду Київської області із позовом до фізичної особи-підприємця, головного управління Держгеокадастру у Київській області, Обухівської районної державної адміністрації про визнання недійсним розпорядження. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року у справі № 372/3482/19 у задоволенні позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 13 липня 2023 року у вказаній справі рішення суду першої інстанії змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в іншій частині рішення залишено без змін. Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.09.2023 відкрито касаційне провадження у справі № 372/3482/19 за касаційною скаргою ПрАТ «Обухівське». Оскільки рішення у справі № 372/3482/19 матиме суттєве значення для вирішення справи за позовом ОСОБА_3 , просила клопотання задовольнити, зупинити провадження у справі до її розгляду Верховним Судом.

В судове засідання позивач та її представник адвокат Івченко В.П. не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

Представник відповідача ПрАТ «Обухівське» в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, хоч про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подала.

Представники Обухівської міської ради Київської області та Обухівської районної державної адміністрації Київської області подали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що підстав для відкладення підготовчого засідання або оголошення перерви, визначені ч. 2 та ч. 5 ст. 198 ЦПК України, відсутні.

Вирішуючи клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.

Відповідно до Пленуму ВСУ в п. 33 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, визначаючи наявність передбачених ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, а саме неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Беручи до уваги підстави на які посилається представник позивача та те, що рішення, яке переглядається Верховним Судом набрало законної сили, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивної неможливості розгляду справи, у зв`язку з чим клопотання про зупинення провадження не підлягає задоволенню.

Крім цього, необхідно зазначити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі порушує розумні строки судового розгляду, а відтак, і права учасників процесу.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Реалізація принципу змагальності в цивільному судочинстві спонукає учасників справи та їх представників до використання всіх можливих механізмів захисту права, у зв`язку з чим ними можуть допускатися і певні зловживання. Водночас слід наголосити, що зловживання правом має розглядатися як процесуальне правопорушення виключно за умови встановлення причино-наслідкового зв`язку між зловживанням та завданою шкодою (встановленням певних ризиків) іншому учаснику справи. Тобто зловживання процесуальним правом як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в порушенні умов належної реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав іншими учасниками справи.

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 6.09.2018, справа №552/2378/17).

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №552/2378/17, визначив зловживання, як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав.

Зловживаючи процесуальними правами, особа може вдатися до дезінформації суду. Мова йде про неповідомлення суду відомостей, які мають значення для справи, введення суду в оману, свідоме викривлення фактів у заяві (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України»).

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14.

«Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій» (окрема думка судді Валентини Сімоненко щодо постанови ВС від 02 жовтня 2019 року у справі №750/3021/18).

Таким чином, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами не допускається.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад цивільного судочинства.

Ухилення позивачів від участі в судовому розгляді поданого ними ж позову порушує права іншої сторони відповідачів, тому позивачів та третіх осіб, які ухиляються від явки до суду, слід попередити про відповідальність за зловживання процесуальними правами та невиконання процесуальних обов`язків і про можливість вирішення судом питання про залишення позову без розгляду.

Крім того, суд зауважує, що утримання від участі в судових засідання під час карантину було рекомендовано і не мало обов`язкового характеру. Обухівський районний суд Київської області не зупиняв свою роботу, судові засідання відбувались та відбуваються за визначеними датами та часом призначення, про що свідчить і особиста участь іншої сторони у спорі. Судом було враховано ситуацію з транспортним сполученням, неодноразово знято справу з розгляду та призначено розгляд справи після закінчення дії встановленого обмеження, послаблення умов карантину і відновлення транспортного пасажирського сполучення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

У зв`язку з наведеним, враховуючи повторність неявки в судове засідання, відсутність клопотання про участь в режимі відеоконференції, беручи до уваги те, що в жодне із чотирьох призначених у справі судових засідань сторона позивача не являлась, натомість всіляко ухиляється від явки до суду, необґрунтованими клопотаннями штучно затягує розгляд справи, достатніх підстав для задоволення клопотання представниці позивачки про чергове відкладення розгляду справи, суд не вбачав.

Судом поставлено на обговорення питання про можливість залишення позову без розгляду.

В судове засідання належним чином повідомлена позивачка та її представниця двічі поспіль не з`явились, про поважність причин неявки позивачки суду не повідомили, хоч про день, час та місце розгляду справи була повідомлені, що підтверджується матеріалами справи.

Представники відповідача Обухівської міської ради Київської області, Обухівської районної державної адміністрації Київської області подали до суду клопотання про розгляду справи у їх відсутність.

Представник відповідача ПАТ «Обухівське» в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, хоч про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяв, клопотань суду не подала.

В судовому засіданні постановлено на обговорення питання про залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивачки та представниці позивачки.

Згідно ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

В судове засідання представниця позивачки двічі не з`явилася, подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному, при цьому до клопотання додано копію листка непрацездатності, зі змісту якого вбачається, що він закритий, а тому суд не бере його до уваги, як підтвердження поважності причин неявки представниці позивача в судове засідання, заява про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Причини неявки самої позивачки в чотири судові засіданні жодного разу не повідомлено, позивачка від особистої явки до суду ухилилась.

Суд вважає неможливим слухання справи за відсутності представниці позивачки або самої позивачки, оскільки викладені у позові обставини підлягають встановленню, зокрема й шляхом заслуховування позиції позивачки, також слід усунути окремі протиріччя та конкретизувати окремі відомості для належної правової оцінки спору по суті, тому нез`явлення позивачки перешкоджає розгляду справи.

Відтак, позов слід залишити без розгляду, а позивачці слід роз`яснити право повторного звернення із відповідними позовними вимогами в загальному порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 43. 189, 196-200, 251, 252, 260-261, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Івченко Вікторії Петрівни, про зупинення провадження у справі, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Обухівської міської ради Київської області, Обухівської районної державної адміністрації Київської області, приватного акціонерного товариства «Обухівське» про визнання в порядку спадкування права на земельну ділянку (пай), залишити без розгляду.

Ухвала в частині залишення позову без розгляду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя М.В. Кравченко