УХВАЛА

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 201/6713/21

провадження № 61-8704ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дорошенко Олена Миколаївна, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє також як законний представник неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання недійсним правочину про визнання батьківства, виключення відомостей про батька з актових записів про народження, визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ :

В липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила:

- визнати недійсним правочин про визнання батьківства, а саме - заяву про визнання батьківства щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подану 10 вересня 2009 року до Бабушкінського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції та зареєстровану за вхідним № 146/03-68;

- виключити відомості про батьківство ОСОБА_6 з актового запису № 445 від 18 квітня 2006 року, зареєстрованого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати недійсним правочин про визнання батьківства, а саме заяву про визнання батьківства щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подану 10 вересня 2009р до Бабушкінського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції та зареєстровану за вхідним № 147/03-68;

- виключити відомості про батьківство ОСОБА_6 з актового запису № 231 від 03 березня 2004 року, зареєстрованого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції про народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,0634 га, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:094:0009, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним правочин про визнання батьківства, а саме заяву про визнання батьківства щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подану 10 вересня 2009 року до Бабушкінського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції та зареєстровану за вхідним № 146/03-68.

Виключено відомості про батьківство ОСОБА_6 з актового запису № 445 від 18 квітня 2006 року зареєстрованого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано недійсним правочин про визнання батьківства, а саме заяву про визнання батьківства щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подану 10 вересня 2009 року до Бабушкінського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції та зареєстровану за вхідним № 147/03-68.

Виключено відомості про батьківство ОСОБА_6 з актового запису № 231 від 03 березня 2004 року, зареєстрованого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції про народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2023 рокурішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року в оскарженій частині скасовано.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє також як законний представник неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання недійсним правочину про визнання батьківства, виключення відомостей про батька з актових записів про народження відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

13 червня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дорошенко О. М. через систему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2023 року.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

1. У порушення вимог пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено повне найменування всіх учасників справи, їх місце знаходження, а саме третьої особи - Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої статті 392 ЦПК України, ОСОБА_8 необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, в якій зазначити повне найменування всіх учасників справи, їх місце знаходження, а саме третьої особи - Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

2. Згідно з частиною сьомою статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення або підтвердження надіслання через систему «Електронний суд» іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Таким чином, враховуючи, що заявник звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою в електронній формі, то їйслід надіслати на адресу суду докази надсилання учасникам справи копій поданих до суду документів.

3. Також, касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки заявником не сплачено судовий збір.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 270,00 грн.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 916/228/22 (провадження № 12-26гс22) зроблено висновок, що особи, які після 04 жовтня 2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України «Про судовий збір».

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Ураховуючи викладене та з огляду на вимоги касаційної скарги, заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 5 811,20 грн (2 270,00 грн х 0,4 х 4 вимоги немайнового характеру х 200% х 0,8).

Верховний Суд звертає увагу, що у разі якщо заявник бажає скористатись понижуючим коефіцієнтом при сплаті судового збору вона має виконати вимоги закону щодо надання доказів надсилання копії касаційної скарги листом з описом вкладення учасникам справи або доказів надсилання сторонам цих документів до Електронного кабінету в системі «Електронний суд». Натомість у разі, якщо заявникбажає усунути недоліки шляхом подання уточненої касаційної скарги засобами поштового зв`язку, розмір судового збору буде становити 7 264,00 грн (2 270,00 грн х 0,4 х 4 вимоги немайнового характеру х 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

4. Крім цього, всупереч пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України касаційна скарга має містити посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України з посиланням на частину 1 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 1 статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 3 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 3 статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Разом з тим, за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною першою статті 411 ЦПК України передбачено обов`язкові підстави скасування судових рішень.

У частині третій статті 411 ЦПК України зазначені підстави для скасування судового рішення у зв`язку з порушенням норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України такою підставою є, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Тобто, підстава для скасування судових рішень, передбачена пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, застосовується за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Отже, у разі зазначення підстав для скасування судових рішень, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі одночасно має бути зазначена та обґрунтована хоча б одна з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Також відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Таким чином, касаційна скарга має містити посилання на одну з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

В касаційній скарзі представник заявника зазначає, що судом апеляційної інстанції було порушено норми процесуального права. Також касаційна скарга містить посилання на постанови Верховного Суду, проте представник ОСОБА_1 - адвокат Дорошенко О. М. не зазначає підставою касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

За таких обставин, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, яку викласти з урахуванням вимог цієї ухвали, разом із копіями уточненої скарги та додатками відповідно до кількості учасників справи (якщо заявникбажає усунути недоліки шляхом подання уточненої касаційної скарги засобами поштового зв`язку) або надати доказ надсилання листом з описом вкладення або підтвердження надіслання через систему «Електронний суд» іншим учасникам справи копій поданих до суду документів (якщо заявникбажає усунути недоліки шляхом подання уточненої касаційної скарги у системі «Електронний суд»).

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддівпісля усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дорошенко Олена Миколаївна, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2023 рокузалишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко