У Х В А Л А

22 червня 2023 року м. Київ

Справа №752/3905/22

Номер провадження №22-з/824/638/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Нежури В.А., Поліщук Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Левіцького Євгена Вадимовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В

У квітні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ В.о. Голови правління Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» № 1-д від 20 січня 2022 року «Про притягнення до відповідальності» та рішення Наглядової ради Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» від 20 січня 2022 року щодо оголошення позивачу догани.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу - відмовлено.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» судові витрати на правничу допомогу в сумі 30000, 00 грн. В іншій частині вимог заяви відмовлено.

Не погодився із вказаними судовими рішеннями позивач ОСОБА_1 , його представником подано апеляційні скарги.

Відповідачем АТ «Державний експортно-імпортний банк України» також подана апеляційна скарга на додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2022 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - залишено без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року - залишено без змін.

Додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2022 року - залишено без змін.

Також враховуючи відсутність підстав для задоволення обох апеляційних скарг позивача і відсутність підстав для задоволення його позовних вимог, та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, апеляційний суд вважав, що понесені сторонами судові витрати на цій стадії розгляду справи компенсації не підлягають.

01 травня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява представника Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Левіцького Євгена Вадимовича про ухвалення додаткового рішення, в якій він керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, просить ухвалити додаткове рішення. Яким вирішити питання про розподіл судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, понесених АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в Київському апеляційному суді.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року (Основне рішення).

06 квітня 2023 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а оскаржене рішення - без змін.

Отримавши постанову та ознайомившись з її змістом, Банк відзначив, що приймаючи постанову, апеляційний суд дійшов до висновку про відсутність підстав для компенсації понесених сторонами судових витрат, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.

На думку Банку, такий висновок апеляційного суду призвів до невирішення апеляційним судом питання про судові витрати Банку, понесені в апеляційній інстанції на професійну правничу допомогу пов`язану з апеляційним переглядом основного рішення суду за апеляційною скаргою позивача.

Починаючи з січня 2023 року адвокати АО «ЕКВО» надають АТ «Укрексімбанк» правову допомогу під час розгляду цієї справи в апеляційній інстанції, яка полягає у юридичному аналізі апеляційної скарги позивача на оскаржене рішення, підготовці відзиву на апеляційну скаргу, представництві інтересів відповідача у судових засіданнях, наданні юридичних консультацій відповідачу, підготовці процесуальних клопотань, заперечень, пояснень та вчиненні інших дій, які охоплюються ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

За надані адвокатами юридичні послуги (професійну правничу допомогу) у справі №752/3905/22 в суді апеляційної інстанції АО «ЕКВО» виставило відповідачу відповідні рахунки, які відповідач вже оплатив.

В загальному АТ «Укрексімбанк» погодило розмір судових витрат (у тому числі витрат на професійну правничу допомогу) під час розгляду цієї справи в апеляційній інстанції на загальну суму в еквіваленті в гривнях від 7000 доларів США, тобто 255980 грн, про що вказано в Спеціальних умовах.

Представник відповідача зазначає, що вказана сума гонорару адвокатів за професійну правничу допомогу, надану АТ «Укрексімбанк» у цій справі в апеляційному суді, є співмірною з обсягом правничої допомоги, витраченим адвокатами часом, складністю та значенням справи для відповідача.

Представник відповідача зазначає, що подає цю заяву в межах строків передбачених ч.8 ст. 141 ЦПК України, ст. 270 ЦПК України, та вказує, що повний текст постанови був складений 24 квітня 2023 року, а до отримання повного тексту Банк не міг знати про висновок апеляційного суду про нібито відсутність підстав для компенсації понесених Банком судових витрат. А тому, беручи до уваги вищевказане, відповідач подає цю заяву 01 травня, тобто протягом 5 днів з дня складення повного тексту постанови, та у межах строків, передбачених ч. 2 ст. 270 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції клопотання, в якому просив залишити без розгляду заяву представника відповідача - Левіцького Є.В. від 01 травня 2023 року про ухвалення додаткового рішення.

Клопотання позивач обґрунтовував тим, що Київським апеляційним судом в постанові від 06 квітня 2023 року було вирішено питання про розподіл судових витрат, в якій зазначено, що відсутні підстави для задоволення обох апеляційних скарг позивача і відсутність підстав для задоволення його позовних вимог, та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, а тому понесені сторонами судові витрати на цій стадії розгляду справи компенсації не підлягають.

Також позивач вказує на те, що відповідач не заявляв апеляційному суду про те, що надасть докази понесених судових витрат протягом 5-ти днів після ухвалення судового рішення, а тому заява про ухвалення додаткового рішення підлягає залишенню без розгляду відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Також зазначає, що заявлений відповідачем розмір витрат є неспівмірним із складністю справи та часом, витраченим адвокатом відповідача, обсягом послуг, ціною позову, а також впливом на репутацію відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення, клопотання позивача ОСОБА_1 про залишення заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення без розгляду, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з ч. 1, п.1 ч. ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до вимог п.6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до п.п. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В порядку ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм права, ухвалення додаткового рішення за ст. 270 ЦПК України і вирішення питання про стягнення судових витрат, докази про які надані після закінчення розгляду справи за ч. 8 ст. 141 ЦПК України, є різними за своєю суттю.

На стадії апеляційного перегляду справи, зокрема розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року, до ухвалення постанови апеляційним судом, будь - яких доказів щодо витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу на цій стадії матеріали справи не містили, а тому не можна вважати, що суд апеляційної інстанції не вирішив питання про стягнення витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Також з матеріалів справи вбачається, що стороною відповідача, а ні у відзиві на апеляційну скаргу, а ні в будь-яких інших поданих заявах та клопотаннях, та в жодному судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, не було зроблено заяву про відшкодування витрат на правову допомогу та необхідність подання доказів на підтвердження таких витрат.

Таким чином, представником АТ «Державний експортно-імпортний банк України» не було заявлено про намір подати відповідні докази, які підтверджують витрати понесені відповідачем на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та оплату послуг за професійну правничу допомогу, та не подано відповідну заяву до закінчення судових дебатів у справі, як це передбачено ч.8 ст.141 ЦПК України та ст. 246 ЦПК України.

Постанова Київського апеляційного суду у цій справі ухвалена 06 квітня 2023 року, отже строк для подачі таких доказів закінчувався 11 квітня 2023 року включно.

Іззаявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник АТ «Державний експортно-імпортний банк України» - Левіцький Є.В. звернувся 01 травня 2023 року, тобто зі спливом строків, передбачених положенням ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи заяви представника АТ «Державний експортно-імпортний банк України»про стягнення судових витрат та намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогупонесених відповідачем в суді апеляційної істанції, поданої до закінчення судових дебатів, а також порушення порядку та строків для подання відповідних доказів, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для розгляду такої заяви та поданих на її підтвердження документів.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19), законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з момент у винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Враховуючи,що відповідачем не було заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та про надання доказів понесених ними витрат як оплату представництва адвоката в суді апеляційної інстанції до закінчення судових дебатів, заявапредставника АТ «Державний експортно-імпортний банк України» про ухвалення додаткового рішення підлягає залишенню без розгляду, адже заява та долучені до неї докази були надані поза межами строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

При цьому, посилання представника відповідача на те, що повний текст постанови апеляційного суду був складений 24 квітня 2023 року, а до отримання повного тексту Банк не міг знати про висновок апеляційного суду про нібито відсутність підстав для компенсації понесених Банком судових витрат, а тому відповідач подав вказану заяву 01 травня 2023 року, тобто протягом 5 днів з дня складення повного тексту постанови, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки подання таких доказів визначено ст.ст. 134, 141, 246 ЦПК України, та не стосується строку виготовлення повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 06 квітня 2023року з викладенням її мотивувальної частини, а відповідний строк починає відраховуватись саме від дати судового засідання, в якому ухвалене судове рішення.

Керуючись ч.8, ст. 141 ,ст. 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В

Заяву представника Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Левіцького Євгена Вадимовича про ухвалення додаткового рішення - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: В.А. Нежура

Н.В. Поліщук