Справа № 308/3963/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Янцо М.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної події,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної події, згідно з яким просить стягнути приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн., згідно полісу ОСЦПВвнтз № АО/3381485, що виникло внаслідок страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобіля ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 (винуватця, застрахованого) та автомобіля Subary Outback, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 (потерпілого, позивача).

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що 10 червня 2019 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Subary Outback, д.н.з. НОМЕР_2 , під моїм керування ОСОБА_1 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження та автомобіль Subary Outback, д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, чим було завдано позивачу також матеріальних збитків. Як наслідок за даним фактом було розпочате досудове розслідування у межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №00101808 від 11.06.2019 щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Позивач набув статусу потерпілого в даному кримінальному провадженні. Надалі, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/2659/20 від 23.12.2021 року у межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №00101808 від 11.06.2019 щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, постановлено - звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 47 КК України та передати його на поруки Закарпатського обласного благодійного фонду безпеки дорожнього руху та захисту водіїв "Безпека". Згідно висновку експертного дослідження від 29.03.2021 року №СЕ-19/107-21/951-АБ за результатами судового авто-товарознавчого дослідження, проведеного Закарпатським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром за заявою позивача від 01.02.2021 року діями громадянина ОСОБА_2 було завдано матеріальні збитки у розмірі 212873 грн. 27 коп. Цивільно-правову відповідальність громадянина України ОСОБА_2 - водія автомобіля ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 та учасника ДТП (надалі третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача), яка трапилась 10.06.2019 року, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було застраховано в приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» за полісом ОСЦПВвнтз № АО/3381485. Згідно вищезгаданого полісу ОСЦПВвнтз № АО/3381485 страхова сума на одного потерпілого становить 100 000 (сто тисяч) гривень. Позивачем 29 квітня 2022 року до відповідача було надіслано заяву про отримання страхового відшкодування. 12 вересня 2022 року ПрАТ «УТСК» надана відповідь (лист) вих. № е-2402-07-В від 26.07.2022 року щодо відсутності законних підстави для виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяному майну потерпілого на підставі п.п.37.1.4. п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

04 квітня 2023 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи відкладався з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялась про розгляд справи судом.

Відповідач подав письмовий відзив на позов від 17.10.2023, згідно з яким вказує, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає заяву про страхове відшкодування. Однак, лише 29.04.2022 року (більше ніж рік після ДТП), позивачем на адресу ПрАТ «УТСК» було відправлено заяву про виплату страхового відшкодування. Водночас, 18.06.2019 року позивач особисто звернувся до відповідача із повідомленням про настання ДТП від 10.06.2019 року, і був проінформований про необхідність та строки подання заяви про виплату страхового відшкодування та зобов`язався надати таку заяву, що підтверджується його особистим підписом на бланку повідомлення про настання події. Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем був пропущений строк звернення до відповідача із заявою про виплату йому страхового відшкодування за пошкодження майна (транспортного засобу), оскільки граничний строк подання такої заяви 10.07.2020 року. Враховуючи факт порушення строку подання встановлених законодавством документів (заяви про страхове відшкодування), на підставі ст.37.1.4 Закону, ПрАТ «УТСК» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу, про що ОСОБА_1 повідомили листом №е-2402-07-В від 26.07.2022 року, що підтверджує і сам позивач. В постанові Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок, що зазначений у пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15). Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №753/5293/16-ц. Позивачем зазначено обставину, яка, на його думку, підтверджує, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування ним пропущено, через незалежні від нього причини, а саме: що право звернення до ПрАТ «УТСК» із заявою у нього виникло з моменту постановлення ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/2659/20 від 23.12.2021, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1.ст.286 КК України, що не відповідає правовому висновку у постанові ВС від 11.11.2015 з часу скоєння ДТП. Вказує на відсутність доданих до позовної заяви постанови про притягнення винуватця ДТП до відповідальності. Також представник відповідача подав заяву про застосування строків позовної давності

Розгляд справи після надходження відзиву на позов неодноразово відкладався 02.11.2023, 01.12.2023 за заявою позивача з метою ознайомлення з матеріалами справи (клопотання від 01.11.2023), повторно з метою ознайомлення з матеріалами справи та необхідністю подання відповіді на відзив (клопотання від 01.12.2023). Також позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи від 18.12.2023 у зв`язку із зайнятістю у слідчих діях. При цьому, з матеріалами справи за даний час не ознайомився, заперечення на відзив не подав, є користувачем «Електронного суду». У судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений.

Пунктом 2 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи. Враховуючи наведені обставини, суд вважає за можливе продовжити розгляд даної справи.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, заперечує проти позовних вимог.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 10 червня 2019 року близько 17 години 50 хвилин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ 110307» «Славута», типу седан, синього кольору, держаний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вул. Достоєвського в м. Ужгород, неподалік від приміщення житлового будинку №47, у напрямку до вулиці Заньковецької в м. Ужгород, діючи необережно зі злочинною самовпевненістю, не дотримуючись вимог пункту 10.1 та 16.11 «Правил дорожнього руху України» в денну пору доби, при природному освітленні, на сухому дорожньому покритті, без опадів, проявив неуважність, а саме: виїхав з другорядної дороги на головну, не переконавшись у безпечному маневрі і не створення перешкоди чи небезпеки іншим учасникам, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Subaru Outback», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням якого знаходився потерпілий ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , який рухався по головній дорозі в момент, коли водій ОСОБА_1 , перебуваючи у аварійній дорожній ситуації, був позбавлений технічної можливості зупинити свій автомобіль до місця зіткнення, шляхом застосування своєчасного гальмування, через що відбулось зіткнення автомобілів «Subaru Outback», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 та «ЗАЗ 110307» «Славута», типу седан, синього кольору, після чого продовжуючи свій рух після зіткнення інерційно, автомобіль «Subaru Outback», чорного кольору, зупинився шляхом ударяння об припаркований на узбіччі вул. Заньковецької, 64, автомобіль марки «Toyota Verso», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_2 . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_1 згідно з висновку експерта Ужгородського міжрайонного відділення СМЕ №№187 від 17.07.2019 отримав тілесні ушкодження: закритий внутрішньо - суглобний перелом дистального еніметафізу лівої променевої кістки із незначним зміщенням, забійна рана лівої кисті та голови, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 cт. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2021 у справі №308/2659/20 постановлено звільнити ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 47 КК України та передати його на поруки Закарпатського обласного благодійного фонду безпеки дорожнього руху та захисту водіїв «Безпека», якщо він протягом року з дня передачі на поруки виправдає довіру благодійної організації, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001808 від 11.06.2019, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Підстави звільнення від доказування визначені ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правову відповідальність громадянина України ОСОБА_2 - водія автомобіля ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 та учасника ДТП, яка трапилась 10.06.2019 року, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було застраховано в приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» за полісом ОСЦПВвнтз № АО/3381485.

Згідно висновку експертного дослідження від 29.03.2021 року №СЕ-19/107-21/951-АБ за результатами судового автотоварознавчого дослідження, проведеного Закарпатським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром за заявою позивача від 01.02.2021 року діями громадянина ОСОБА_2 було завдано матеріальні збитки у розмірі 212873 грн. 27 коп.

Згідно з вимогами ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Поданий до суду висновок експерта від 29.03.2021 №СЕ-19/107-21/951-АВ не містить відомостей, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а отже, може бути оцінений судом як письмовий доказ, та не може бути взятий судом до уваги як висновок експерта.

Позивачем 29 квітня 2022 року до відповідача було надіслано заяву про отримання страхового відшкодування. 12 вересня 2022 року ПрАТ «УТСК» надана відповідь вих. № е-2402-07-В від 26.07.2022 року, що відсутні законні підстави для виплати страхового відшкодування за шкоду заподіяному майну потерпілого та про відмову у страховій виплаті за шкоду, завданому майну. В обгрунтування даної відмови зазначено, що річний строк подання заяви про здійснення страхового відшкодування слід рахувати саме з дня вчинення ДТП, оскільки із аналізу п.п.37.1.4. п.37.1 ст.37 Закону вбачається, що такий строк слід рахувати з вчинення ДТП. Також у даній відмові зазначено, що жодними нормами Закону, а також нормами цивільного законодавства не встановлено іншого порядку обчислення початку перебігу цього строку, або, що такий строк слід рахувати з іншої дати.

Згідно полісу ОСЦПВвнтз № АО/3381485 страхова сума на одного потерпілого становить 100 000 (сто тисяч) гривень, в межах якої позивач просить задовольнити позовні вимоги за заподіяну шкоду його транспортному засобу.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 1 липня 2004 року страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статей 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина 5 статті 1187 ЦК України).

Отже, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2021 у справі №308/2659/20 встановлено вину третьої особи у заподіянні шкоди.

Вимогами ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування. Особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди.

Вимогами ст. 36 вказаного закону, зокрема, передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказано, що «у страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка й з боку потерпілого, а саме: невиконання обов`язків, визначених Законом № 1961-IV, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV). Отже, закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого. Разом з тим у порушення принципу пропорційності законом не встановлено механізму захисту права осіб (поновлення права), які добросовісно виконують покладені на них обов`язки, якщо шкода не відшкодована не з їхньої вини. Тому тлумачення права щодо відшкодування шкоди за наслідками страхового випадку за Законом № 1961-IV, має здійснюватися з огляду на добросовісне виконання зобов`язань та поведінки всіх учасників (добросовісна чи недобросовісна поведінка/дії) та пропорційність інтересів усіх учасників цих правовідносин.

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV). Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)).

В іншій постанові Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок, що зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19). Поняття «преклюзивні строки» здійснення регулятивного суб`єктивного права (строк подання заяви про страхове відшкодування до страховика) не є тотожним поняттю «позовна давність» (строк захисту порушеного права особи).

Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.». Наведене, зокрема, вказано у постанові Верховного Суду від 01.06.2022 справа № 577/5482/19.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу, що набрали чинності 20.04.2020 на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин. Також згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Отже, суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Позивач мотивує позовні вимоги тим, що у даній справі звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування 29 квітня 2022 року після постановлення ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2021 у справі №308/2659/20 про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 47 КК України, закриття провадження у справі, питання цивільного позову у кримінальному провадженні не вирішувалось; позивач надав докази заподіяної шкоди транспортному засобу. Однак, позивач жодним чином не довів суду, що строк на подання заяви про страхове відшкодування в порядку ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням правових висновків Верховного Суду пропущено через незалежні від позивача обставини та, відповідно, вказували б на добросовісну поведінку позивача, а твердження позивача про виникнення права на звернення із заявою про виплату страхового відшкодування з моменту постановлення ухвали у кримінальній справі не відповідають наведеному нормативному обгрунтуванню та не доводять добросовісну поведінку позивача, оскільки розгляд справи у порядку кримінального провадження є підставою для припинення строку для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком.

З урахуванням наведеного, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись: ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної події відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», адреса: вул. Саксаганського, 77, м. Київ, Україна, 01033, код 22945712.

Третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 20.12.2023.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В. Логойда