Провадження №: 2-з/755/427/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря - Бовкун М.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши в підготовчому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім"ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір"ю.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовчий розгляд справи, викликано сторони. Зобов`язано Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору в строк до закінчення підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 , прийнято до спільного розгляду разом із первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Крім того, до суду надійшла заява позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом:

- зобов`язання ОСОБА_4 надавати можливість батьку дитини ОСОБА_2 , вільно спілкуватися з донькою ОСОБА_5 , щодня (враховуючи графік відвідування дитячого садочка, школи) з 08-00 години до 20-00 години засобами телефонного зв`язку та через будь-який мобільний додаток "Viber", "Whats App", "Telegram", "Signal" тощо;

-зобов`язання ОСОБА_4 надавати можливість батьку дитини ОСОБА_2 , вільно спілкуватися з донькою ОСОБА_5 кожного першого та третього четверга з 16 години по неділю до 18 години кожного місяця, без присутності матері дитини;

- зобов`язання ОСОБА_4 та її родичів, для збереження сімейних зв`язків та прав дитини на контакт з батьком, відвозити за власний кошт дитину ОСОБА_5 до місця проживання батька дитини ОСОБА_2 два рази на місяць у перший та третій четвер місяця з 16 години кожного місяця за адресою: АДРЕСА_1 , та/або за місцем реєстрації: АДРЕСА_2 ;

- зобов`язання ОСОБА_4 та її родичів, для збереження сімейних зв`язків та прав дитини на контакт з батьком, відвозити за власний кошт дитину ОСОБА_5 від місця проживання та/або реєстрації ОСОБА_2 два рази на місяць у першу та третю неділю місяця після 18 години кожного місяця із адреси: АДРЕСА_1 та/або за місцем реєстрації: АДРЕСА_2 ;

- встановлення обов`язку службі у справах сім`ї та дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, службі у справах сім`ї та дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, відповідній виконавчій службі Головного управління Національної поліції Дарницького району м. Києва та відповідній виконавчій службі Головного управління Національної поліції Дніпровського району м. Києва контролювати виконання реалізації права дитини на контакт з батьком без присутності матері;

- зобов`язання ОСОБА_4 не бути присутньою та не перешкоджати батьку дитини ОСОБА_2 контакту з ОСОБА_5 у визначений час спілкування.

Заява мотивована тим, що з 22 серпня 2023 року ОСОБА_4 без згоди батька забрала спільну дитину з місця постійного проживання по АДРЕСА_1 та виїхала в невідомому напрямку. Відповідачка заблокувала ОСОБА_2 в усіх месенджерах, не відповідає на дзвінки, не повідомляє про місце перебування дитини чим перешкоджає батькові спілкуватися з дитиною. Жодних заборон чи обмежень у спілкуванні з дитиною у ОСОБА_2 немає. Для збереження сімейних зв`язків та прав дитини на контакт з батьком, вважає встановлення обов`язку для сторін забезпечити спілкування батька з дитиною є необхідним заходом забезпечення позову. Ризиками невжиття забезпечення позову є те, що дитина є ще малолітньою, у ранньому дошкільному віці дитина живе в основному хвилиною, поточними інтересами, у неї тільки формується сприйняття світу та себе. Кожній дитині для гармонійного розвитку потрібні мати й батько, які її люблять, приймають, поважають і забезпечують усім необхідним на її потреби, щоб дитина відчувала міцну прив`язаність, любов захищеність. Батько - це людина, яка впливає на свідомість, дає модель наслідування, яка дуже важлива для дітей. Тривалий розгляд цієї справи без можливості спілкування малолітньої дитини з батьком може призвести до втрати емоційного контакту між ними, погіршення психоемоційного характеру відносин між батьком та малолітньою дитиною. Вже більше ніж два місяці батько дитини не має можливості спілкування з дитиною, з причини, що мати дитини вдається до її переховування, не дає жодних відомостей про стан здоров`я дитини, місце перебування, тощо. Крім цього, мати дитини значний час перебуває у службових відрядженнях, з її слів проходила стаціонарне лікування у медичній установі, приїздить у справах до м. Києва, тощо. У цей час невідомо з ким перебуває дитина.

В підготовчому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представник адвокат Грибова О.О. підтримали заяву про забезпечення позову з мотивів, викладених у заяві, просили її задовольнити.

Представник відповідача за зустрічним позовом адвокат Бірюков С.В. в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі, вважав її необґрунтованою про що подав письмові заперечення. Пояснив, що у випадку із ОСОБА_2 заява про забезпечення позову є маніпуляцією з метою продовження вчинення протиправних дій щодо ОСОБА_4 . Відповідача тричі протягом року протягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП та його дії повною мірою знайшли своє відображення у постанові Київського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року, також по факту спричинення відповідачем тілесних ушкоджень позивачці проводиться досудове розслідування Дарницьким УП ГУНП в м. Києві. Заявлені ОСОБА_2 вимоги щодо застосування заходів забезпечення позову за змістом є тотожними позовним вимогам. Предметом зустрічного позову є визначення місця проживання дитини разом із батьком, а способом забезпечення позову ОСОБА_2 визначено встановлення часу та способу спілкування з донькою, тобто обраний вид забезпечення позову є тотожним позовним вимогам. Окрім цього, наявний обмежувальний припис, виданий відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року справа №753/14906/23, яким ОСОБА_2 на три місяці заборонено: наближатися на відстань ближче ніж 300 м до місця проживання ОСОБА_4 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18.

За правилами статті 19 СК України, у випадках, передбачених цим кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

За правилами статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно частини першої статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За наявності між батьками дитини спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, такий спір вирішується органом опіки та піклування (стаття 158 СК України) або судом ( стаття 159 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Крім цього, згідно із вимогами частин першої, другої 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Таким чином, зі змісту статей 158-159 СК України слід зробити висновок, що способи участі одного з батьків у вихованні дитини визначаються органом опіки та піклування за заявою того з батьків, хто бажає такі способи встановити чи судом - шляхом пред`явлення відповідного позову.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року у справі № 753/14906/23 видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на три місяці, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонено ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 300 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи ОСОБА_4 ;

- заборонено ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонено ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто.

Указаним рішенням суду заявниці відмовлено у встановленні обмежувального припису щодо дитини ОСОБА_5 , оскільки не встановлено ознак домашнього насильства щодо дитини сторін.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, указане судове рішення про встановлення обмежувального припису є чинним та нескасованим. У Київському апеляційному суді на розгляді перебуває апеляційна скарга ОСОБА_2 на дане судове рішення, разом з тим, в силу приписів ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Отже, враховуючи, що відносно ОСОБА_2 є чинний обмежувальний припис, виданий Дарницьким районним судом м. Києва від 02 листопада 2023 року, яким ОСОБА_2 на три місяці заборонено контактувати з ОСОБА_4 як особисто, так і засобами зв`язку, а також, враховуючи, що малолітній дитині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в силу трирічного віку не можна без участі дорослих забезпечити контакт з батьком самостійно, та суд не може зобов`язати інших осіб (родичів позивачки ОСОБА_4 ), які не є учасниками справи, організувати зустріч малолітньої дитини з батьком, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування вказаного заявником заходу забезпечення позову.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення даного позову, у зв`язку з його необґрунтованістю та передчасністю.

За встановлених судом обставин, слід також роз`яснити, що після усунення обставин, які стали підставами для відмови у забезпеченні позову - наявність встановленого обмежувального припису щодо батька дитини, останній не позбавлений можливості повторно звернутись до суду з метою вжиття заходів забезпечення позову в обраний ОСОБА_2 спосіб.

Керуючись статтями 19, 141, 157-159 СК України, Пленумом Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», Конвенцією про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, статтями 149, 150 153 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Слободянюк