Справа № 369/1684/22
Провадження № 2/369/1313/23
РІШЕННЯ

Іменем України

21.06.2023 м. Київ

Києво - Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т. В.,

при секретарі Житар А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» про стягнення безпідставно набутих коштів,-

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» (далі ТОВ «Петрівський квартал 2»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» (далі ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН») про стягнення безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10.04.2019 року між нею та ТОВ «Петрівський квартал 2» укладено договір № 90/БХ17 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (далі квартира), відповідно до умов якого ТОВ «Петрівський квартал 2» зобов`язався передати у власність позивача вказану квартиру, а позивач зобов`язалася оплатити ціну майнових прав на квартиру, яка відповідно до п. 3.1, на час підписання договору, становила 578 700,00 грн, в тому числі ПДВ 96 450,00 грн, що еквівалентно 23 148,00 дол. США.

Також, 10.04.2019 року між позивачем та ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» було укладено договір купівлі-продажу деривативу № 81774-А/2, відповідно до умов якого ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» зобов`язався передати позивачу, а вона в свою чергу зобов`язалася прийняти та оплатити дериватив з наступними характеристиками: назва Форвардний контракт № 81773-А/2 від 10.04.2019 року; вид з поставкою базового активу; форма існування документарна; продавець за форвардним контрактом ТОВ «Петрівський квартал 2»; базовий актив деривативу майнові права на спірну квартиру; строк дії форвардного контракту до виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав, укладеного на підставі форвардного контракту; строк виконання зобов`язань за деривативом до виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав, укладеного на підставі форвардного контракту; дата реєстрації деривативу на товарній біржі 10.04.2019 року; кількість штук 1.

Відповідно до договору купівлі-продажу деривативу № 81774-А/2 від 10.04.2019 року ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» зобов`язалося передати позивачу базовий актив, а саме Форвардний контракт № 81773-А/2 від 10.04.2019 року, укладений між ТОВ «Петрівський квартал 2» та ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН», який засвідчує зобов`язання останього продати майнові права на квартиру зазначену в договорі.

З метою належного виконання умов зазначеного договору позивачем сплачено кошти на користь ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» і ТОВ «Петрівський квартал-2» у розмірі 448 961,00 грн, з яких на користь ТОВ «Компанія з правління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» перераховано 256 661,00 грн, а на користь ТОВ «Петрівський квартал 2» перераховано 192 300,00 грн.

29.05.2020 року між ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» та позивачем складено акт прийому-передачі деривативу № 81774-А/2, відповідно до якого позивачка повністю сплатила ціну деривативу 246 000,00 грн, у зв`язку з чим зобов`язання кожної із сторін за договором деривативу є виконаними.

29.05.2020 року між позивачем і ТОВ «Петрівський квартал 2» складено акт № 90/БХ17 прийому-передачі (пред`явлення до виконання) форвардного контракту № 81773-А/2, відповідно до якого позивач пред`явила до виконання товариства Форвардний контракт № 81773-А/2 від 10.04.2019 року, а відповідач прийняв зазначений Форвардний контракт.

Зазначає, що пунктом 2.4 договору від 10.04.2019 року № 90/БХ17 встановлено, що орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію 2 квартал 2021 року. Цей строк сплив, а ТОВ «Петрівський квартал 2» не приступив до виконання своїх зобов`язань за зазначеним договором. У зв`язку з чим 29.09.2021 року позивачка звернулася із листами-претензіями на адресу відповідачів, в яких просила повідомити про причини недотримання строку, невиконання зобов`язань і вимагала повернення сплачених за будівництво і реєстрацію на її ім`я право власності на квартиру грошових коштів у розмірі 448 961,00 грн. Однак відповіді від відповідачів позивач так і не отримала.

Позивач вказує, що в строк зазначений в договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру об`єкт будівництва в експлуатацію введено не було, роботи на будівництві не ведуться, обґрунтованих повідомлень від відповідачів про перенесення строків закінчення будівництва та введення в експлуатацію позивачу не надходило, що позбавляє її права отримати у власність майнові права на квартиру, на що вона розраховувала, укладаючи вказані договори з відповідачами. Дії відповідачів є істотним порушенням умов договорів, що відповідно до норм ст. 651 Цивільного кодексу України є підставою для їх розірвання.

Посилаючись на вищевикладене, а також на ст. 12121213 ЦК України, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь безпідставно набуті кошти у розмірі 448 961,00 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.02.2022 року відкрито позовне провадження у цій справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи призначено на 21.03.2022 на 10-45 год.

21.03.2022 року справа знята з розгляду на підставі Розпорядження в. о. голови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.02.2022 року № 5 та опублікованих рекомендацій Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 року. Розгляд справи призначено на 05.07.2022 року на 10-45 год.

05.07.2022 року у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи відкладено на 10.08.2022 року на 14-00 год.

09.08.2022 року ТОВ «Петрівський квартал 2» подало до суду клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 10.08.2022 року.

10.08.2022 року у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи відкладено на 13.10.2022 року на 10-00 год.

13.10.2022 року у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Києві та Київській області справу відкладено на 23.11.2022 року на 10-30 год.

18.11.2022 року представник позивача Зьома В. О. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.

Також 21.11.2022 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила провести судове засідання, призначене на 23.11.2022 року за її відсутності та відсутності її представника. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити.

23.11.2022 року сторони в судове засідання не з`явилися.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.11.2022 року закрито підготовче провадження у цій справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.01.2023 року на 10-50 год.

21.11.2022 року ТОВ «Петрівський квартал 2» в особі директора Мощика С. І. подав до суду заяву про поновлення строку на подачу відзиву, а також просив приєднати до матеріалів справи відзив на позовну заяву.

ТОВ «Петрівський квартал 2» у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 10.04.2019 року № 94/БХ17, укладеного між позивачем та ТОВ «Петрівський квартал 2», передбачено процедуру розірвання договору та повернення коштів. Однак позивач не зверталася до товариства з заявою про відмову від договору та повернення коштів в порядку передбаченому п. 4.4. вказаного договору, що свідчить про те, що позивач не скористався процедурою розірвання договору, яка встановлена цим договором, а заявила вимогу про повернення внесених коштів. Тому зазначає, що договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру є чинним, а строк повернення коштів позивачці не настав, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Також зазначає про безпідставність вимог позивача щодо солідарної відповідальності ТОВ «Петрівський квартал 2» та ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН», оскільки договір купівлі-продажу деривативу є виконаним сторонами, що підтверджується актом приймання-передачі. Крім того, зазначає, що ТОВ «Петрівський квартал 2» не брало жодних солідарних зобов`язань перед позивачем, а тому у нього не може виникнути солідарної відповідальності перед нею за договором купівлі-продажу деривативу від 10.04.2019 року № 81774-А/24-А/2.

23.11.2022 року ТОВ «Петрівський квартал-2» подало до суду клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

22.12.2022 року ОСОБА_1 подала до суду заяву в якій просила провести судове засідання, призначене на 26.01.2023 року, за її відсутності та відсутності її представника.

26.01.2023 року справа знята з розгляду у зв`язку з онлайн-навчанням судді Дубас Т. В. у Львівському регіональному відділення Національної школи суддів України. Розгляд справи призначено на 16.02.2023 року на 12-20 год.

15.02.2023 року ОСОБА_1 подала до суду заяву в якій просила провести судове засідання, призначене на 16.02.2023 року, за її відсутності та відсутності її представника.

16.02.2023 року у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи відкладено на 03.04.2023 року на 14-00 год.

У судове засідання 03.04.2023 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі.

У матеріалах справи міститься заява позивача про проведення розгляду справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.04.2019 року між ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу деривативу № 81774-А/2, відповідно до умов якого продавець зобов`язався передати покупцеві, а він у свою чергу, зобов`язався прийняти й оплатити дериватив, базовим активом якого є майнові права на квартиру.

Відповідно до п. 2.1 договору, дериватив містить наступні характеристики: назва Форвардний контракт № 81773-А/2 від 10.04.2019 року; вид з поставкою базового активу; форма існування документарна; продавець за форвардним контрактом ТОВ «Петрівський квартал 2»; базовий актив деривативу майнові права на квартиру; строк дії форвардного контракту до виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав, укладеного на підставі форвардного контракту; строк виконання зобов`язань за деривативом до виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав, укладеного на підставі форвардного контракту; дата реєстрації деривативу на товарній біржі 10.04.2019 року; кількість штук 1.

Відповідно до пункту 3.1 договору сторони визначили ціну договору у розмірі 243 750, 00 грн без ПДВ, що еквівалентно 9 750,00 дол. США.

У цей же день між ТОВ «Петрівський Квартал 2» (продавець) та ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» (покупець) був укладений форвардний контракт № 81773-А/2, згідно з умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупцеві, а останній у свою чергу, зобов`язався прийняти базовий актив відповідно до специфікації форвардного контракту й сплатити за нього ціну на умовах даного форвардного контракту.

Базовим активом за цим контрактом є майнові права на одне житлове приміщення, яке стане об`єктом нерухомості після завершення будівництва житлового будинку за будівельним номером АДРЕСА_2 .

10.04.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Петрівський квартал 2» укладено договір № 90/БХ17 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, відповідно до умов якого ТОВ «Петрівський квартал 2» зобов`язався передати у власність позивача спірну квартиру, а позивач зобов`язалася оплатити ціну майнових прав на квартиру в порядку та на умовах, визначених договором.

Згідно із пунктом 1.4 зазначеного договору майнові права на квартиру за цим договором передаються від ТОВ «Петрівський квартал 2» покупцю шляхом підписання акта прийому-передачі квартири, який є невід`ємною частиною цього договору та зразок якого сторони погодили в додатку № 1 до нього.

Відповідно до п. 3.1 ціна майнових прав на квартиру становить 578 700,00 грн, в тому числі ПДВ 96 450,00 грн, що еквівалентно 23 148,00 дол. США.

Пунктом 2.4 договору встановлено, що орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію 2 квартал 2021 року.

Пунктом 4.4 договору передбачена процедура його розірвання та повернення коштів, а саме: відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії договору, реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору. Продавець зобов`язаний повернути покупцю одержані від нього кошти, що були сплачені покупцем, протягом 180 календарних днів, з дня підписання сторонами додаткової угоди про розірвання та письмової заяви про перерахування коштів на рахунок відповідної банківської установи. Додатково продавець утримує з покупця штраф у розмірі 10 % від суми сплачених коштів.

До цього договору між сторонами були підписані додаткові угоди від 10.04.2019 року та від 31.10.2013 року, за умовами яких сторони погодили, що розрахунки за договором щодо оплати майнових прав на квартиру деривативу в інтересах покупця можуть бути переведені третьою особою у зобов`язанні (третя особа у зобов`язанні ОСОБА_2 ). При цьому третя особа в зобов`язанні не є стороною цього договору і не набуває прав та обов`язків за ним.

29.05.2020 року між ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» та позивачем складено акт прийому-передачі деривативу № 81774-А/2, відповідно до якого позивач повністю сплатила ціну деривативу 246 000,00 грн, у зв`язку з чим зобов`язання кожної із сторін за договором деривативу вважаються виконаними та сторони не мають претензій одна до одної.

29.05.2020 року між позивачем і ТОВ «Петрівський квартал 2» складено акт № 90/БХ17 прийому-передачі (пред`явлення до виконання) форвардного контракту № 81773-А/2, відповідно до якого позивачка пред`явила до виконання товариства Форвардний контракт № 81773-А/2 від 10.04.2019 року, а відповідач прийняв зазначений Форвардний контракт.

З метою належного виконання умов зазначеного договору позивачем сплачено кошти на користь ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» і ТОВ «Петрівський квартал-2» у розмірі 448 961,00 грн, з яких на користь ТОВ «Компанія з правління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» перераховано 256 661,00 грн, а на користь ТОВ «Петрівський квартал 2» перераховано 192 300,00 грн, що підтверджуються квитанціями, наданими позивачем до позовної заяви.

29.09.2021 року позивач звернулася до відповідачів із листами-претензіями, в яких просила повідомити про причини недотримання строку введення будинку в експлуатацію і невиконання зобов`язань за договорами та вимагала повернення сплачених за будівництво грошових коштів у розмірі 448 961,00 грн. Відповіді від відповідачів позивач так і не отримала.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору.

Ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, у договорі № 90/БХ17 купівлі- продажу майнових прав на квартиру сторони встановили право покупця відмовитись від виконання договору шляхом його розірвання. Так відповідно до п. 4.4 договору передбачена процедура його розірвання та повернення коштів, а саме: відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії договору, реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору. Продавець зобов`язаний повернути покупцю одержані від нього кошти, що були сплачені покупцем, протягом 180 календарних днів, з дня підписання сторонами додаткової угоди про розірвання та письмової заяви про перерахування коштів на рахунок відповідної банківської установи. Додатково продавець утримує з покупця штраф у розмірі 10 % від суми сплачених коштів.

Тобто, договором не передбачено розірвання договору купівлі-продажу майнових прав в односторонньому порядку на вимогу позивача.

Разом з тим, позивачем не була надано доказів направлення відповідачу заяви з відмовою від виконання договору та пропозиції щодо підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору, що свідчить про те, що позивач не скористалася своїм правом на розірвання договору та повернення коштів.

Тому, оскільки позивач не надала доказів на виконання п. 4.4 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, то договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру є чинним не розірваним, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення грошових коштів, сплачених позивачем на виконання договорів.

Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивач просила стягнути з відповідачів грошові кошти як безпідставно набуті, посилаючись на ст. ст. 12121213 ЦК України. Суд вважає такі вимоги безпідставними, з огляду на наступне.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондикція це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.112018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13.02.2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604, 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

Як встановлено у цій справі, між сторонами виникли договірні зобов`язання, які не припиненні, не визнанні недійсними та не розірвані, а тому набуття однією із сторін зобов`язання грошових коштів за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним, що унеможливлює задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачів грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних ОСОБА_1 до ТОВ «Петрівський квартал 2», ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» про стягнення безпідставно набутих коштів, слід відмовити, у зв`язку з їх недоведеністю та безпідставнісю.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 6, 15, 16, 609, 626, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України, ст. ст. 5, 48, 76, 77, 81, 89, 141, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» про стягнення безпідставно набутих коштів, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Тетяна ДУБАС