Справа № 456/350/22 Головуючий у 1 інстанції: Бучківської В. Л.
Провадження № 22-ц/811/1720/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання Зеліско-Чемерис К.Р.,

з участю представника апелянта адвоката Шевчишина Р.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката ОлексишинаІ.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 травня 2023 року (повний текст рішення складено 26 травня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору,

В С Т А Н О В И В:

в січні 2022 року представник ОСОБА_4 адвокат Олексишин І.Б. звернувся в суд з позовом, у якому просив розірвати спадковий договір, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. 16 червня 2016 року за реєстровим № 2053.

В обґрунтування позову зазначав, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 15 серпня 1996 року, виданим Стрийською міською Радою народних депутатів згідно з рішенням міськвиконкому від 15 серпня 1996 року № 271, та свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 17 липня 2012 року державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. за реєстровим № 2463. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36673608. 16 червня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено спадковий договір, який посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. за реєстровим № 2054, за умовами якого ОСОБА_4 (відчужувач за договором) на випадок своєї смерті передає у власність ОСОБА_2 (набувачу за договором) квартиру АДРЕСА_1 . Нотаріусом накладено заборону на відчуження згаданої вище квартири до дня смерті ОСОБА_4 чи розірвання цього договору. При укладенні спадкового договору ОСОБА_4 поклала на ОСОБА_2 обов`язки, які вона повинна виконати, а саме: до смерті здійснювати догляд та необхідну допомогу. Однак, з моменту укладення спадкового договору по час звернення до суду з позовом, відповідачка не виконувала свої зобов`язання за договором, не допомагала позивачці в організації та веденні побуту, жодних коштів не надавала, не забезпечувала її необхідною медичною допомогою. Позивач змушена була самостійно сплачувати всі комунальні платежі по квартирі, а також вартість послуг за користування електроенергією, забезпечувати себе згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами, проводити поточний ремонт у квартирі. З часу укладення спірного спадкового договору, ОСОБА_2 не проживала у квартирі АДРЕСА_1 , хоч за вказаною адресою зареєстроване її місце постійного проживання, не відвідувала позивачку та жодної допомоги їй не надавала. На неодноразові прохання ОСОБА_4 допомогти їй по господарству, чи надати хоч якісь кошти на комунальні послуги та ліки, відповідачка не реагувала, і добровільно розірвати спадковий договір відмовлялася. Невиконання ОСОБА_2 своїх обов`язків, покладених на неї спірним спадковим договором, ставило позивачку у скрутне матеріальне становище. Зважаючи на свій похилий вік та стан здоров`я, позивачці важко було самостійно утримувати квартиру, піклуватися про себе, а невелика пенсія не дозволяла сплачувати комунальні платежі та в повній мірі придбавати всі необхідні лікарські засоби. Крім того, позивачці доводилося оплачувати комунальні послуги за двох осіб, адже відповідачка також була зареєстрована разом з нею.

Заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_4 задоволено.

Розірвано спадковий договір, укладений 16 червня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , який посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., за реєстровим № 2053.

Вирішено питання судових витрат.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 28 лютого 2023 року замінено у цивільній справі № 456/350/22 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору позивача ОСОБА_4 на її процесуального правонаступника ОСОБА_1 .

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 28 лютого 2023 року заяву представника відповідача - адвоката Шевчишин Романа Олеговича про перегляд заочного рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 червня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору задоволено.

Заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 червня 2022 року скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 14.00 год. 07 березня 2023 року в приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) задоволено.

Розірвано спадковий договір, укладений 16 червня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , який посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., за реєстровим № 2053.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2 подавши в червні 2023 року апеляційну скаргу, яка підписна представником ОСОБА_3 , в якій просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 травня 2023 року скасувати повністю, провадження у справі закрити з підстав, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 255 ЦПК України у зв`язку із настанням смерті позивача ОСОБА_4 та недопустимістю у спірних правовідносинах правонаступництва.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що задовольняючи позовну вимогу спадкоємця відчужувача - ОСОБА_1 про розірвання спадкового договору, укладеного 16 червня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, а також зробив помилкові висновки, які не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що предмет спору у даній справі та зміст прав і обов`язків відчужувача за спадковим договором - померлої ОСОБА_4 нерозривно пов`язаний саме з особою відчужувача самою померлою ОСОБА_4 , а тому, на думку заявника, процесуальне правонаступництво у даній справі не допускається, відтак, суд порушив вимоги закону та помилково застосував приписи статті 55 ЦПК України, залучивши процесуальним правонаступником померлої ОСОБА_4 - спадкоємицю за заповітом ОСОБА_1 , яка не має права пред`являти вимогу про розірвання спадкового договору за відчужувача після її смерті. Крім того, на думку заявника, у позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходить до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Проте, ОСОБА_1 вже брала участь у судовому процесі в даній справі у якості свідка та давала покази проти ОСОБА_2 , що відображено у заочному рішенні суду першої інстанції про розірвання спадкового договору від 20 червня 2022 року, яке в подальшому було скасовано на підставі заяви відповідача про його перегляд.

Звертає увагу в поданій скарзі також на такі обставини:

- з грудня 2021 року ОСОБА_1 почала відвідувати ОСОБА_4 та не будучи стороною спадкового договору, на власний розсуд, нібито, надавала допомогу ОСОБА_4 ;

- заповіт, складений відчужувачем ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 29 грудня 2021 року, тобто через 18 днів після від`їзду набувача ОСОБА_2 , яка приїздила в Україну провідати ОСОБА_4 - є нікчемним в силу частини другої статті 1307 ЦК України, оскільки на той момент діяв та був чинний оспорюваний спадковий договір, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , і це підтверджує, що ОСОБА_4 не мала жодного наміру заповідати ОСОБА_1 своє майно, розуміючи, що складений нею заповіт за наявності спадкового договору не матиме жодної сили;

- на момент складання заповіту ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 - 29 грудня 2021 року, ОСОБА_1 ще не знала про існування спадкового договору укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , вважала, що на ОСОБА_2 також раніше було складено заповіт;

- оскільки, посвідчений нотаріусом заповіт підлягає реєстрації у спадковому реєстрі, ОСОБА_1 того ж дня дізналася про наявність спадкового договору укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за даними Спадкового реєстру;

- з 12 січня 2022 року по 21 січня 2022 року ОСОБА_4 була госпіталізована до Стрийської центральної районної лікарні;

- 25 січня 2022 року адвокатом Олексишиним І.Б. подано позов від імені ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору.

- 20 червня 2022 року судом першої інстанції ухвалено заочне рішення, яким спадковий договір укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано;

- того ж дня - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Спадковий договір укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений 16 червня 2016 року та фактично діяв до смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - тобто 8 років. У 2013 році ОСОБА_4 складено заповіт на свою племінницю - ОСОБА_2 з наміром передати їй свою квартиру. Цей заповіт фактично діяв з 2013 року по 2016 рік - до укладення між ними спадкового договору. Таким чином, ОСОБА_4 мала бажання та намір протягом 10 років передати ОСОБА_2 свою квартиру.

Окрім того, поки діяв спадковий договір, ОСОБА_4 , як відчужувач - сторона правочину, жодних претензій до набувача - ОСОБА_2 з приводу виконання її розпоряджень або не виконання набувачем обов`язків, передбачених спадковим договором не пред`являла та жодного разу не виражала намірів розірвати цей спадковий договір.

Позивачем не доведено та не надано до матеріалів справи жодного належного, допустимого та достовірного доказу про не виконання відповідачкою обов`язків за спадковим договором, тому рішення є незаконним.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта, відповідачки та її представника, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 16 червня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., зареєстрований у реєстрі за № 2053.

Відповідно до умов спадкового договору ОСОБА_4 , на випадок своєї смерті, передає у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з однієї кухні та двох житлових кімнат, житловою площею 31,1 кв. м., загальною площею 51,7 кв.м. Згідно з пунктом 5 спадкового договору ОСОБА_4 покладає на ОСОБА_2 обов`язки, які вона повинна виконати: до смерті здійснювати догляд та необхідну допомогу. Згідно з пунктом 6 спадкового договору ОСОБА_2 зобов`язується виконувати всі обов`язки, покладені на неї відчужувачем цим договором. Відповідно до пункту 13 спадкового договору, будь-які спори та розбіжності, які можуть виникнути після підписання цього договору, вирішуються шляхом переговорів, а у разі неможливості досягнення згоди в судовому порядку.

Згідно будинкової книги, в квартирі по АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки ВК Стрийської міської ради № 213 про склад сім`ї, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

З відповіді Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області вих. № 30/01-16 від 19 січня 2023 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4 22 вересня 2022 заведено спадкову справа № 497/2022. Свідоцтво про на спадщину не видавалося, із заявою про прийняття спадщини за заповітом зверталася ОСОБА_1 .

З відповіді Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області вих. № 85/01-16 від 01 лютого 2023 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 497/2022. Свідоцтво про на спадщину не видавалося, із заявою про прийняття спадщини за заповітом зверталася ОСОБА_1 та із заявою про прийняття спадщини за законом № 108 від 30 січня 2023 року звертався брат померлої ОСОБА_5 .

З матеріалів спадкової справи убачається, що 29 грудня 2021 року ОСОБА_4 складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського РНО Львівської області Безегою О.І, зареєстрований в реєстрі за № 766, за яким ОСОБА_4 на випадок своєї смерті все належне їй майно, з чого воно б не складалось та де б воно не знаходилось і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповідає ОСОБА_1 .

Також в матеріалах спадкової справи наявна інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), видана 22 вересня 2022 року, в якій міститься інформація про заповіти ОСОБА_4 від 18 квітня 2013 року та від 29 грудня 2021 року, а також про чинний спадковий договір від 16 червня 2016 року.

З матеріалів справи убачається, що 18 квітня 2013 року ОСОБА_4 складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., зареєстрований в реєстрі за № 1161, за яким ОСОБА_4 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на момент смерті, і на що вона матиме право за законом заповідає ОСОБА_2 .

До суду з вказаним позовом ОСОБА_4 звернулася 25 січня 2022 року подавши позовну заяву, яка підписана представником адвокатом Олексишиним І.Б. на підставі ордера серії ВС № 1122010, виданого 24 січня 2022 року на підставі договору про надання правової допомоги № 089/21 від 29 грудня 2021 року.

Докази належного повідомлення ОСОБА_2 про заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 червня 2022 року в порядку, передбаченому статтями 272, 283 ЦПК України в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту (стаття 654 ЦК України).

Згідно зі статтею 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Враховуючи зазначене визначення, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно.

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 1304 ЦК України).

Набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття (стаття 1305 ЦК України).

Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача (стаття 1308 ЦК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).

За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору.

Щодо правонаступництва.

Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №643/4873/20 (провадження № 61-9342св21) викладено такий висновок:

«З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України не з`ясував питання про залучення до участі у справі правонаступників позивача, а апеляційний суд на вказані порушення вимог закону уваги не звернув.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_1 спірний спадковий договір припинив свою дію, а її спадкоємець ОСОБА_3 не може бути правонаступником, оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництва, не можна визнати обґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 звернулася з позовом про розірвання спадкового договору за життя, а після її смерті всі права та обов`язки за договором перейшли до її спадкоємців, коло яких і мав з`ясувати суд першої інстанції».

Аналогічного висновку у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у постанові від 03 вересня 2021 року (справа № 263/16438/19, провадження № 61-8959св21).

У справі, що переглядається ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про розірвання спадкового договору ще за життя останньої, а факт смерті позивача до вирішення справи судом допускає правонаступництво у спірних правовідносинах, суд першої інстанції з`ясувавши коло спадкоємців, до яких перейшли права та обов`язки спадкодавця за спадковим договором, вірно залучив таких до участі у справі як правонаступників позивача.

Враховуючи наведене, колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції про залучення до участі в справі після смерті позивача ОСОБА_4 її правонаступника ОСОБА_1 , а відтак відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги, як безпідставні.

Щодо розірвання спадкового договору.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру (постанови Верховного Суду від 08 липня 2022 року у справі № 761/2536/18 (провадження № 61-11690св21, від 15 лютого 2023 року у справі № 699/396/21 (провадження № 61-3953св22)).

Для підтвердження наявних правових підстав для розірвання спадкового договору відчужувач повинен надати належні і допустимі докази невиконання набувачем умов спадкового договору.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 грудня 2019 року в справі № 347/853/18 (провадження № 61-10970св19), від 25 січня 2023 року у справі № 716/2395/21 (провадження № 61-11315св22).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд першої інстанції, встановивши факт невиконання відповідачем умов спадкового договору, що підтверджено як письмовими доказами, так і показами свідків, а саме те, що ОСОБА_4 потребувала догляду та допомоги за станом свого здоров`я, проте ОСОБА_2 рідко приїжджала в Україну, не цікавилася життям та здоров`ям ОСОБА_4 , не допомагала їй матеріально та не доглядала останню, та не надала належних та допустимих доказів на підтвердження факту належного виконання умов спадкового договору, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів також погоджується з мотивами місцевого суду, який вірно врахував, що з позовом про розірвання спадкового договору ОСОБА_4 звернулася за життя, такий судом розірвано за життя відчужувача ОСОБА_4 , однак в подальшому заочне рішення суду було скасоване і спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги ОСОБА_4 .

Тобто, факт невиконання умов спадкового договору було доведено ще за життя відчужувача за таким договором.

Участь ОСОБА_1 у справі спочатку як свідка, а в подальшому як правонаступника позивача, вірних висновків суду по суті вирішення спору не спростовує, та під час вчинення таких дій (допит свідка, залучення правонаступника) судом першої інстанції не допущено порушення норм процесуального права, які би могли бути підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Не спростовують висновків суду доводи апеляційної скарги про те, що з грудня 2021 року ОСОБА_1 почала відвідувати ОСОБА_4 та не будучи стороною спадкового договору, на власний розсуд нібито надавала допомогу ОСОБА_4 , оскільки предметом доказування у справі, що переглядається є факт належного /неналежного виконання умов спадкового договору саме відповідачем, а не ОСОБА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги про нікчемність заповіту, складеного відчужувачем ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 29 грудня 2021 року, конкуренції заповітів, складених на ім`я ОСОБА_2 (18 квітня 2013 року) та на ім`я ОСОБА_1 (29 грудня 2021 року), колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1233 ЦК України заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто та є вільним волевиявленням особи щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У частині другій статті 1257 ЦК України вказано, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Статтею 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК України тощо), та на оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222, 223, 225 ЦК України тощо).

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини другої статті 1307 ЦК України заповіт, складений відчужувачем щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним.

Разом з тим, при укладенні спадкового договору цивільна правоздатність відчужувача не обмежується, адже право на складання заповіту у нього існує. Заповіт, складений раніше або пізніше, яким охоплене те ж саме майно, що і спадковим договором, залишається чинним і лише після настання смерті заповідача (відчужувача) буде з`ясовано, чи може заповіт вважатися нечинним повністю або в частині.

З моменту складання заповіту і до моменту смерті відчужувача за спадковим договором можуть настати такі юридичні факти, які створюватимуть можливість для спадкування спадкоємцям за заповітом в повному обсязі (наприклад, визнання недійсним спадкового договору, його розірвання).

Такий висновок зумовлюється тим, що чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

При посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання документів, що підтверджують його права на майно, що заповідається. Отже, і в цьому випадку заповідач має право скласти заповіт, а питання щодо чинності заповіту вирішуватиметься після відкриття спадщини (смерті відчужувача).

Такий висновок щодо застосування положень статті 1307 ЦК України викладено в постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі №464/6624/20 (провадження № 61-13309св22).

Встановивши, що заповіт складений і посвідчений після укладення спадкового договору та щодо одного і того самого майна, але за наявності судового рішення про розірвання цього спадкового договору, ухваленого за життя відчужувача та за позовом останнього, підстави виснувати, що такий заповіт є нікчемним, відсутні.

У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №369/3186/17 (провадження № 61-42486св18) викладено такий висновок:

«При складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх «конкуренція», оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно.

Аналіз частини другої та третьої статті 1254 ЦК України дозволяє констатувати, що законодавець для випадку, коли заповідачем складено декілька заповітів, передбачив правила, що повинні враховуватися для того, щоб визначити який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Такі правила полягають в тому, що:

по-перше, внаслідок складення нового заповіту відбувається втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі останнього заповіту;

по-друге, внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт частково суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт тільки частково скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів.

Тлумачення частини третьої статті 1254 ЦК України свідчить, що складення нового заповіту, яким зменшено обсяг спадкової маси, порівняно з попереднім, але не змінено спадкодавця, скасовує попередній заповіт у відповідній частині, оскільки спадкодавець визначив спадкоємця тільки щодо частини спадщини».

Оскільки за заповітом, складеним у 2013 році, та за заповітом, складеним у 2021 року однаковий обсяг спадкової маси і той самий спадкодавець, а останній заповіт, складений у 2021 року, враховуючи наведені вище мотиви, не є нікчемним та не визнаний у встановленому законом порядку недійсним, заповіт, складений на ім`я відповідачки у 2013 року є повністю скасованим.

При цьому, колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні докази, про визнання в судовому порядку недійсними спадкового договору, укладеного ОСОБА_4 з ОСОБА_2 та/або заповіту, складеного ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, враховуючи, що факт неналежного виконання відповідачем спадкового договору знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, обґрунтованим є висновок місцевого суду про наявність підстав для задоволення позову.

Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстави вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2023 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич