Провадження № 2-з/761/945/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участі секретаря Решти Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Києва заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ об`єктів спільної часткової власності в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

До суду разом з позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить суд накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Необхідність забезпечення позову обґрунтована тим, що між позивачем та відповідачем існує побутовий конфлікт з приводу спільного користування та володіння вищезгаданою квартирою, його вирішення можливе лише шляхом поділу спірного об`єкта нерухомості в натурі між учасниками спільної часткової власності відповідно до розміру їх часток у праві власності. ОСОБА_1 неодноразово усно зверталася до ОСОБА_2 з проханням добровільно здійснити розподіл їх спільного майна, однак відповідачем її звернення постійно ігноруються.

Згідно технічного паспорту від 16.02.2011 року квартира складається із однієї житлової кімнати площею 26,2 кв. м., коридора площею 31,4 кв.м., кухні площею 17,9 кв.м., двох санвузлів площею 4,5 кв.м. та 2,1 кв.м., балкона площею 0,8 кв.м.

У зв`язку з цим, є необхідність у проведенні судової будівельно-технічної експертизи для визначення технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна та встановлення варіантів такого поділу, а тому представник позивача просить суд накласти арешт на вказану квартиру.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

За змістом ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову. Отже, при поданні заяви про забезпечення позову недостатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом залежно від конкретних обставин.

В свою чергу, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є поділ в натурі однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 82,9 кв. м.

В свою чергу, представник позивача вказує, що забезпечення позову спрямоване, насамперед, проти несумлінних дій відповідача, забезпечить проведення експертизи та виконання майбутнього рішення суду.

Так, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Саме до вказаних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22.

В даному випадку, суд досліджуючи аргументи представника позивача щодо необхідності забезпечення позову, приходить до переконання, що вони не можуть бути підставою для вжиття судом запропонованого заходу забезпечення позову, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б могли свідчити про намір відповідача відчужити належну йому частку спірної квартири.

Крім того, матеріали заяви не містять жодних доказів того, що позивач за власної ініціативи позбавлена можливості провести відповідну будівельно-технічну експертизу для визначення технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна та встановлення варіантів такого поділу.

Таким чином, суд не вбачає вірогідність повідомлених представником позивача обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у даній справі у разі задоволення позову.

З урахуванням викладеного, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ об`єктів спільної часткової власності в натурі.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА