Провадження № 4-с/761/117/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.,

при секретарі: Габунії М.Г.,

за участі:

представника заявника: ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду із скаргою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Дмитро Валентинович про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2022 року скаржник звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із вказаною скаргою, поданою в порядку ст.ст. 447-448 ЦПК України, в якій просить суд:

визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 в частині обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів щомісяця, проведення індексації розміру аліментів та повідомлення про розрахунок заборгованості стягувачу, в частині непроведення розрахунку заборгованості за аліментами з урахуванням доходу, який платник аліментів одержував за кордоном;

визнати неправомірною та скасувати постанову від 13.10.2020 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1;

зобов`язати приватного виконавця усунути порушення прав ОСОБА_3 , шляхом відновлення виконавчого провадження НОМЕР_1 та обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів, а також проведення індексації розміру аліментів.

Разом із скаргою представник заявниці подав до суду клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із скаргою та визнати поважними причини пропуску строку на звернення до суду із скаргою.

Представник в заяві вказує, що 21.04.2021 року приватним виконавцем Ляпіним Д.В. надано відповідь ОСОБА_3 щодо розгляду клопотання та вперше проінформовано про закінчення виконавчого провадження. Виконавець роз`яснив, що згідно п. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості з аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Копію постанови від 13.10.2020 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 ОСОБА_3 не отримувала. Виконавчий лист разом з постановою про закінчення виконавчого провадження виконавець надіслав до Шевченківського районного суду міста Києва.

09.07.2021 року представник ОСОБА_3 - адвокат Бойко О.О. подав до суду позовну заяву про стягнення аліментів за минулий час.

Шевченківський районний суд м.Києва рішенням від 25.05.2022 року (справа №761/24977/21) відмовив в задоволенні заявлених вимог.

ОСОБА_3 з рішенням суду не погодилась та звернулась з апеляційною скаргою. Постановою Київського апеляційного суду від 08.11.2022 року, рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 25.05.2022 року залишено без змін.

Суди в рішеннях зазначили, що позивачкою, як стороною стягувача у виконавчому провадженні НОМЕР_1 не були оскаржені дії/бездіяльність приватного виконавця, як щодо не проведення можливого розрахунку заборгованості по аліментам, як і не оскаржено постанову про закінчення виконавчого провадження. Суд звернув увагу, що належним способом захисту є звернення до суду із скаргою на дії/бездіяльність приватного виконавця.

А тому представник вважає, що приватний виконавець роз`яснив діюче законодавство ОСОБА_3 та наголосив на необхідності звернення до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по аліментам, як єдиного способу захисту прав дитини та стягувача. Таким чином стягувач була введена в оману, а тому стягувач не на власний розсуд обрала неналежний спосіб захисту своїх прав.

І з врахуванням зазначеного адвокат вважає, що 10 денний строк для подання скарги був пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити - визнати причини пропуску строку звернення до суду із скаргою поважними та поновити пропущений строк.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив щодо заявленого клопотання та зазначив, що вказані в заяві причини пропуску 10 денного строку на звернення до суду із скаргою не є поважними, тому строк не може бути поновлено. Як пояснив ОСОБА_2 , оскаржувана постанова приватного виконавця була винесена 13.10.2020 рку, тобто більш ніж за два роки до звернення зі скаргою на неї. Про існування такої постанови заявник могла дізнатись з Автоматизованої системи виконавчих проваджень. А тому доводи стягувача про те, що вона дізналась лише з листа приватного виконавця від 21.04.2021 року не заслуговують на увагу. Посилання на ту обставину, що був обраний неналежний спосіб захисту не має братись до уваги, оскільки інтереси скаржника були представлені адвокатами юридичної компанії "Паритет", а з 22.07.2022 року - досвідченим адвокатом Шморгуном Р.М., які при виборі належного способу захисту мали керуватися не роз`ясненнями приватного виконавця, а положеннями діючого законодавства.

Крім того, ОСОБА_2 послався на постанови Верховного Суду від 02.12.2021 року у справі №640/20314/20, від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19, від 22.06.2021 року у справі №120/5780/20 та від 18.11.2020 року у справі №439/1493/15.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, звернувся із заявою про слухання скарги в його відсутність.

Вислухавши сторони, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду із скаргою за наступних підстав.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Десятиденний строк для оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця встановлений також статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 02.12.2021 року у справі №640/20314/20, причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Правова позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №120/5780/20-а.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що " право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою" (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03, пункт 30 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.05.2013, заява №49069/11).

Європейський суд з прав людини, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, №22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства", пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Отже, встановлення строків звернення до суду з відповідними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених ЦПК України, певних процесуальних дій, а сам інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Як вбачається, скарга ОСОБА_3 до суду надійшла 22.11.2022 року.

В тексті скарги уповноважений представник заявника вказав, що заявнику стало відомо про існування постанови про закінчення виконавчого провадження 21.04.2021 року.

Тобто строк на звернення із скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження закінчився 04 травня 2021 року (враховуючи що останній день строку припав на вихідні та святкові дні).

З позовною заявою про стягнення аліментів за минулий час (справа №761/24977/21) як вбачається з тексту рішення, позивач звернулась в липні 2021 року, тобто через три місяці після того, як їй стало відомо про закінчення виконавчого провадження.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 25 травня 2022 року по справі №761/24977/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час - позов залишено без задоволення.

У зв`язку з незгодою ОСОБА_3 з рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року по справі №761/24977/21 було подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

08 листопада 2022 року Київським апеляційним судом було винесено постанову якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року - без змін.

Засвідчену судом копію постанови Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року представник скаржника отримав 11.11.2022 року.

Рішення та постанова суду були мотивовані тим, що позивач обрав не належний спосіб захисту, зокрема належним способом захисту суди зазначили звернення до суду із скаргою на дії/бездіяльність приватного виконавця та оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження.

Так, представник ОСОБА_3 зазначає, що приватним виконавцем було введено її в оману щодо належного способу захисту, а тому вважає, що строк для звернення до суду з даною скаргою пропущено з поважних причин.

Однак суд не може взяти до уваги зазначені твердження як обгрунтування поважності пропустку строку звернення до суду із скаргою, оскільки обрання адвокатами, які надавали правову допомогу ОСОБА_3 неналежного способу захисту не є поважною причиною пропуску строку так як останні мали б керуватись не роз`ясненнями приватного виконавця, а положеннями діючого законодавства та на власний розсуд обрати належний спосіб захисту порушеного права ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 не заперечував тієї обставини, що саме адвокат готував позовну заяву для звернення до суду із позовом.

Верховний Суд у постанові від 08.06.2022 року в рамках справи №1005/7135/2012 вказав, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Цивільне судочинство, відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Отже, враховуючи, що 21.04.2021 року ОСОБА_3 стало відомо про існування постанови від 13.10.2020 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 та остання не була позбавлена можливості звернутись до суду щодо оскарження дій приватного виконавця, а також те, що матеріали скарги не містять доказів поважності причин неможливості вчинити певні процесуальні дії у визначений законом строк, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення скаржнику строку для подачі даної скарги.

Керуючись статтями 126, 127, 260, 449, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду із скаргою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Дмитро Валентинович про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Скаргу ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Дмитро Валентинович про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

.

Суддя: Н.Г. Притула