Номер провадження: 22-ц/813/7378/23
Справа № 504/98/23
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Кострицького В.В., Стахової Н.В.,

з участю секретаря судового засідання: Мокана В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_5 ,

на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 травня 2023 року,

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, в обґрунтування якого зазначив, що 28.02.2018 року ОСОБА_3 отримала від позивача аванс у розмір 900000 доларів США.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 березня 2020 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 11.10.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення авансу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аванс в розмірі 900000 доларів США.

01.02.2016 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 222 ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загального площею 50,9 кв.м, житлова площа - 18,6 кв.м.

29.08.2019 року громадянка ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу продала, а ОСОБА_2 придбав вказану квартиру .

Позивач вважає, що ОСОБА_3 , не бажаючи виконувати свої зобов`язання щодо повернення коштів, здійснила переоформлення належного їй нерухомого майна. Вважає, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 діяли на шкоду кредитору з метою ухилення ОСОБА_3 від повернення коштів за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 березня 2020 року.

Позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 29.08.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

У травні 2023 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначив, що з Реєстру боржників вбачається, що ОСОБА_2 є боржником у низці виконавчих проваджень, а саме: виконавче провадження № 69296815, № 70195797, 70235324. За фактом використання завідомо підробленого документа сектором дізнання відділення поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 2 ГУПН в Одеській області внесено відомості до ЄРДР за № 0000035. Також на підставі рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 07.09.2022 року по справі № 523/19235/21 з ОСОБА_2 , на користь ТОВ «Тепло та Сервіс» стягнуто заборгованість по сплаті за теплову енергію в розмірі 17138,13 грн, інфляційні витрати у розмірі 1803,52 грн, 3 % у розмірі 643,42 грн, судовий збір 2270 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 16000 грн.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив суд накласти арешт на нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2 квартиру, яка знаходить за адресою: АДРЕСА_1 .

Комінтернівський районний суд Одеської області ухвалою від 29 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу фіктивним задовольнив. Наклав арешт на нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,9 кв.м, житлова площа 18,6 кв.м, зареєстрованого у реєстрі за № 3989.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що заява про забезпечення позову розглянута за відсутності відповідачів по справі, крім того останні не були повідомлені про відкриття провадження за відповідним позовом. Вважає, що позивачем не доведено обставин що мають значення для справи, а саме: як обставини викладені у заяві про забезпечення позову можуть утруднити виконання судового рішення, як невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення виконання рішення у разі задоволення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Зазначає, що накладення арешту на нерухоме майно не є належним способом захисту для усунення ризику невиконання рішення суду у цій справі предметом якої є визнання недійсним договору купівлі-продажу. Також суд першої інстанції не вирішив питання зустрічного забезпечення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 травня 2023 року скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.08.2023 року роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, проте відзивів не надходило.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги позивач отримав 23.08.2023 року, безпосередньо в Одеському апеляційному суді, що підтверджується розпискою.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_6 копію апеляційної скарги та ухвали про відкриття провадження отримав 06.11.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_1 повістку отримав 13.11.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 в судовому засіданні просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційну скаргу просив задовольнити.

ОСОБА_3 про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник ОСОБА_3 , - ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_4 про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 судову повістку отримав 07.11.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 11.12.2023 року клопотання представника позивача задовольнив, та долучив до матеріалів справи копії квитанцій ПАТ «Укрпошта» на підтвердження відправлення копії позовної заяви ОСОБА_1 відповідачам, з огляду на те, що апеляційна скарга містить доводи щодо необізнаності відповідачів про наявність позову ОСОБА_1 . При цьому колегія суддів зважає на те, що в Одеському апеляційному суді, у відповідності до п. 15.10 Перехідних положень ЦПК України перебувають відокремлені матеріали, тому з метою повного та об`єктивного розгляду справи та надання оцінки доводам апеляційної скарги вважала за необхідне зазначені докази долучити до відокремлених матеріалів справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити таке.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту, суд першої інстанції вважав, що між сторонами дійсно виник спір щодо права власності на нерухоме майно, а саме квартиру, заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту передбачений нормами чинного законодавства та є доцільними заходами забезпечення позову в межах цієї справи і таке забезпечення позову, враховуючи його предмет, можна вважати співмірним із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Схожий за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний із позовною вимогою і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 1 передбачено, що позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно.

Предметом позову у цій справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,9 кв.м, житлова площа 18,6 кв.м, зареєстрованого у реєстрі за № 3989, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Як підставу для звернення до суду із заявою про забезпечення позову позивачем в заяві зазначено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 березня 2020 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 11.10.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення авансу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аванс в розмірі 900000 доларів США.

01.02.2016 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 222 відповідачка ОСОБА_3 продала, а громадянка ОСОБА_4 придбала зазначену квартиру.

29.08.2019 року громадянка ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу продала, а ОСОБА_2 придбав квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загального площею 50,9 кв.м, житлова площа - 18,6 кв.м.

Позивач вважає, що ОСОБА_3 не бажаючи виконувати свої зобов`язання щодо повернення коштів здійснила переоформлення належного їй нерухомого майна. Вважає, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 діяли на шкоду кредитору з метою ухилення ОСОБА_3 від повернення коштів за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 березня 2020 року.

З викладеного вбачається, що між сторонами виник спір щодо недійсності правочину купівлі-продажу нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 .

Колегія суддів вважає, що оскільки позивач звернувся до суду з вимогами про визнання недійсними договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке на підставі вказаного договору належить на праві власності ОСОБА_2 обрання такого способу забезпечення позову, як накладення арешту на вказане майно відповідає, як предмету позовних вимог, так і вимогам статей 149, 150 ЦПК України.

Застосований захід забезпечення позову відповідає критерію співмірності вимогам позивача, із якими він звернувся до суду, принципу пропорційності та розумного балансу між інтересами сторін.

Посилання на не доведення позивачем обставин того як невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення по суті у разі задоволення позову спростовуються встановленими обставинами у справі, оскільки між сторонами існує спір щодо недійсності договору купівлі-продажу квартири, яка на підставі цього договору на праві власності належать ОСОБА_2 , і позивач ставить під сумнів законність набуття такого права.

На підтвердження доводів апеляційної скарги про те, що відповідачі не були належним чином повідомлені про наявність позовної заяви ОСОБА_1 та відкриття провадження у справі № 504/98/23, скаржником жодних доказів не надано. Крім того, вказані доводи спростовуються копіями квитанцій ПАТ «Укрпошта», які долучені до матеріалів справи ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.12.2023 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду 27.04.2021 року у справі № 638/20248/19, від 01.04.2020 року № 263/4484/18, є безпідставними з урахуванням того, що у наведених скаржником постановах Верховного Суду та оскаржуваному судовому рішенні встановлено різні фактичні обставини справ.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти лише такі рішення, де аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, щодо не вжиття судом заходів зустрічного забезпечення позову, є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Зустрічне забезпечення по своїй суті є гарантією відшкодування можливих збитків відповідача, має на меті забезпечити баланс інтересів сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути внаслідок застосування судом забезпечувальних заходів.

Розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи не позбавляє відповідача права у відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України звернутися до суду з клопотанням про зустрічне забезпечення.

Суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення лише у випадках передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, однак доказів на підтвердження наявності цих випадків відповідачем суду не надано.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про порушення вимог закону та розгляд заяви про забезпечення позову за відсутності відповідача, оскільки частиною першою статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків передбачених частиною 5 цієї статті.

Частина 5 ст. 153 ЦПК України регламентує порядок розгляду заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору, тому не підлягає застосуванню у цьому випадку.

Відтак судом не допущено порушень норм процесуального права під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.В. Кострицький

Н.В. Стахова