Ухвала

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 569/9413/20

провадження № 61-8624ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Коротуна В. М.,

розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 02 травня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

У 2020 році ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на цілу частку квартири АДРЕСА_1 , припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 3/4 частки вказаної квартири шляхом припинення права власності відповідача на його частку у квартирі стягнувши з

ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 вартість 1/4 частки спірної квартири у сумі 146 719,00 грн, які були внесені позивачем на депозитний рахунок суду та вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з депозитного рахунку суду (квитанція № 52 від 16 березні 2020 року внесені платником ОСОБА_1 ) на користь ОСОБА_2 вартість 1/4 частки кв. АДРЕСА_1 , в сумі 146 719,00 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 02 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2022 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційними скаргами на постанову Рівненського апеляційного суду від 02 травня 2023 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна (пункт 2 частини першої статті 176 ЦПК України).

Предметом спору в цій справі є вимоги майнового характеру, а саме визнання права власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 вартістю 146 719,00 грн та припинення права власності відповідача на таку частку.

Ціна позову в даній справі у частині вимог майнового характеру становить 146 719,00 грн, тобто суму, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

Отже, справа № 569/9413/20, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною в силу закону.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі або у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну й предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

Зазначення у постанові Рівненського апеляційного суду від 02 травня 2023 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційні скарги на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 02 травня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська А. Ю. Зайцев В. М. Коротун