Справа №522/9662/23
Провадження №2/522/4545/23
УХВАЛА

23 червня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Шумило М.Р.,

розглянувши заяву представника позивача - адвоката Бобровника Д.О. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Представником позивача адвокатом Бобровником Д.О. було подано заяву про забезпечення позову та уточнення заяви про забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову з уточненнями представник ОСОБА_3 просить суд:

- накласти арешт на транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Juke», державний номерний знак НОМЕР_1 .

- накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на розрахункових або будь-яких інших рахунках ОСОБА_2 у будь-яких банках та інших фінансових установах, виявлених державним та/або приватним виконавцем при виконанні судового рішення, в межах суми позовних вимог у розмірі 138 599,82 грн. (сто тридцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять ) грн. 82 коп.

- накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на яку накладений арешт на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2014 (справа №522/3463/14-ц), за номером запису про обтяження: 7839882 (спеціальний розділ).

Суд, вивчивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову вважає, що вона обґрунтована та підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1-4, 6 ч. 1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд керується тим, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже зазначене питання є предметом дослідження суду під час розгляду спору по суті. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011у справі N1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Враховуючи викладене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі вищевикладеного, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в частині:

- накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , на яку накладений арешт на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2014 (справа №522/3463/14-ц), за номером запису про обтяження: 7839882 (спеціальний розділ);

- накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на розрахункових або будь-яких інших рахунках ОСОБА_2 у будь-яких банках та інших фінансових установах, виявлених державним та/або приватним виконавцем при виконанні судового рішення, в межах суми позовних вимог у розмірі 138 599,82 грн. (сто тридцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять ) грн. 82 коп.

Щодо вимог в іншій частини заяви про забезпечення позову, то суд вважає, що заява недоведена та задоволенню не підлягає на підставі нижченаведеного.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

За змістом ст.ст.149-153 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Процесуальним законом визначено обов`язок заявника вказати предмет позову та обґрунтувати необхідність забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Згідно з ч.3ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно дост. 149 ЦПК України, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Як вбачається із заяв, заявник, окрім накладання арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на яку накладений арешт на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2014 (справа №522/3463/14-ц), за номером запису про обтяження: 7839882 (спеціальний розділ)та накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на розрахункових або будь-яких інших рахунках ОСОБА_2 у будь-яких банках та інших фінансових установах, виявлених державним та/або приватним виконавцем при виконанні судового рішення, в межах суми позовних вимог у розмірі 138 599,82 грн. (сто тридцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять ) грн. 82 коп., просить накласти арешт на транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Juke», державний номерний знак НОМЕР_1 , але не надає суду жодного доказу на підтвердження належності транспортного засобу «Nissan» моделі «Juke», державний номерний знак НОМЕР_1 саме ОСОБА_2 , а навпаки спростовує його, оскільки 13.06.2023 транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Juke», державний номерний знак НОМЕР_1 за договором купівлі-продажу 5152/2023/3875659 від 16.06.2023, укладеного в ТСЦ 5152, перереєстровано на нового власника ОСОБА_4 .

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію прозахистправлюдини іосновоположнихсвобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

На підставі наведеного, керуючись ст. 149,151153,260ЦПК України та постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника - адвоката Бобровника Д.О. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , на яку накладений арешт на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2014 (справа №522/3463/14-ц), за номером запису про обтяження: 7839882 (спеціальний розділ);

Накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на розрахункових або будь-яких інших рахунках ОСОБА_2 у будь-яких банках та інших фінансових установах, виявлених державним та/або приватним виконавцем при виконанні судового рішення, в межах суми позовних вимог у розмірі 138 599,82 грн. (сто тридцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять ) грн. 82 коп., до розгляду справи по суті.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя

23.06.2023