Справа №442/7137/23
Провадження №2/442/1418/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

19 грудня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді - Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Стадник Галина Ігорівна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,-

встановив :

10.10.2023 представник позивача адвокат Коцан Р.М. звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 537, видане Шинко Лілії Стефанівні приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Стадник Галиною Ігорівною 05 серпня 2020 року, на 1/6 частину житлової квартири, загальною площею 67,2 кв. м, житловою площею 39,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності вказаної квартири.

В обґрунтування позову вказує на те, що згідно свідоцтва на право власності на квартиру від 28 січня 1997 року на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та його сину, ОСОБА_4 , належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,2 кв. м., житловою площею 39,3 кв. м.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2018 року по справі № 442/1837/18 встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_2 , є сином ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2018 року по справі № 442/5817/18 визнано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно за законом, а саме на 1/2 частину квартири, житловою площею 39,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_3 . Проте, ОСОБА_5 не встиг зареєструвати право власності на дану частину квартири, так як ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

Однак, 05 серпня 2020 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Стадник Галиною Ігорівною було видано ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 537, номер запису про право власності: 37640031, а саме на 1/6 частину квартири, загальною площею 67,2 кв. м., житловою площею 39,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить витяг з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 219210006 від 05.08.2020 року.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується заповітом, виданим 20 липня 2018 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легедою М.М.

07 червня 2021 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 та стала власницею 2/3 частин житлової квартири АДРЕСА_3 , про що свідчить витяг з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 260259355 від 07.06.2021 року. Однак, позивачка не може успадкувати 1/6 частину вищевказаної квартири, так як відповідачка є власницею даної частини нерухомого майна.

Проте, відповідачка не могла прийняти спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , так як станом на момент видачі їй свідоцтва про право на спадщину, а саме 05.08.2020 року, уже було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3 , а тому станом на 05.08.2020 року ОСОБА_5 був єдиним та повноцінним власником вказаної квартири.

Таким чином, з правомірністю отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 537, виданим приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Стадник Г. І. 05.08.2020 року, неможливо погодитися, оскільки, Відповідачка не мала права на отримання у спадщину майна після смерті ОСОБА_3 , а тому просить вказане свідоцтво визнати недійсним.

Представник позивача адвокат Коцан Р.М. подав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, причин своєї неявки не повідомила. Судом було вжито належних заходів задля виклику відповідача в судове засідання з розгляду даної справи по суті шляхом направлення йому судових повісток за адресою місця проживання та розміщення повідомлення на сайті суду. А відтак, суд, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11, ч. 12 ст. 128 ЦПК України, вважає останню належним чином повідомленою про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи.

Третя особа - приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Стадник Г.І. в судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності сторін, за наявними у матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на квартиру від 28 січня 1997 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 праві спільної сумісної власності належала квартира на АДРЕСА_2 загальною площею 67,2 кв. м., житловою площею 39,3 кв. м.

Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2018 року (справа № 442/1837/18) встановлено факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_2 , є сином ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2018 року (справа № 442/5817/18) за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано право власності на спадкове майно за законом, а саме: 1/2 частину квартири, житловою площею 39,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 07.05.2020, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З копії заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу встановлено, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті, все своє майно заповів ОСОБА_1 позивачу по справі.

Однак, як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 219210006 від 05.08.2020 року, 05 серпня 2020 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Стадник Галиною Ігорівною було видано ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 537, номер запису про право власності: 37640031, на 1/6 частину квартири, загальною площею 67,2 кв. м., житловою площею 39,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Пункт 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7 до інших випадків, за наявності яких свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним, відноситься, зокрема, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб.

При цьому свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність права і не породжує, не змінює і не припиняє певні права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак, свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину у такий посвідчувальний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. Чинність документа, в даному випадку свідоцтва, є показником, який характеризує його юридичну силу, тобто якщо правова підстава, у зв`язку з якою був виданий документ, визнана недійсною, то це не породжує в його сторін прав, а відтак свідоцтво, як посвідчувальний документ, втрачає свою юридичну силу, і не може підтверджувати право, яке вже відсутнє.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у справах № 927/849/17, 916/641/18 та 906/1169/17.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням норм ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав - це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних та трудових відносин, а також з іншим правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Нормами ч. 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного законодавства, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Винесення рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про визнання права власності на спадкове майно за законом за ОСОБА_5 після смерті свого батька на квартиру АДРЕСА_3 , є підставою для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого 05.08.2020 року ОСОБА_2 , оскільки, свідоцтво, як посвідчу вальний документ, втрачає свою юридичну силу, і не може підтверджувати право, яке вже відсутнє, і у відповідності до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину може бути видано виключно спадкоємцю, який прийняв спадщину, тому наявність такого свідоцтва у відповідачки порушило спадкові права ОСОБА_5 (який прийняв спадщину після смерті свого батька в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України на відміну від Відповідачки), та тепер і права ОСОБА_6 , які вона бажає оформити після смерті останнього.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Аналізуючи положення наведеної норми права, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 04 листопада 2020 року у справі № 910/7648/19, від 16 вересня 2020 року у справі № 352/1021/19 від 22 серпня 2022 року у справі № 597/977/21.

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, враховуючи, що відповідачем ОСОБА_2 без жодних на те підстав зареєстровано право власності на спірну частину квартири на себе, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задоволити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,

ухвалив :

Позов задоволити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 537, видане ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Стадник Галиною Ігорівною 05 серпня 2020 року, на 1/6 частину житлової квартири, загальною площею 67,2 кв. м, житловою площею 39,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) державну реєстрацію права власності від 05.08.2020 року на 1/6 частину житлової квартири, загальною площею 67,2 кв. м., житловою площею 39,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Стадник Галина Ігорівна, юридична адреса: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 20.12.2023.

Суддя А.П. Хомик