Справа № 274/3864/23 Провадження № 2/0274/1147/23 РІШЕННЯ
20.12.2023 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. за участю секретаря судового засідання Ніколайчук О.І.,
позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Григоришина В.П.,
відповідача ОСОБА_2 та її представника - адвоката Ковальчука А.О.,
відповідача ОСОБА_3 та її представника - адвоката Скаблюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
І. Короткий зміст позовних вимог
В обгрунтування позову вказала, що 10 березня 2023 року близько 15 години 30 хвилин малолітні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи поблизу недобудованого будинку АДРЕСА_1 , нанесли її неповнолітньому сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серію ударів руками та ногами в ділянку голови, чим спричинили йому тілесні ушкодження.
В цей же день разом із сином вона звернулась про надання медичної допомоги до травмпункту Бердичівської ЦМЛ, представники якого повідомили до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області про зазначену подію.
Згідно акту судово-медичного дослідження №99 від 21 березня 2023 року у неповнолітнього ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа, крововиливу на обличчі.
Зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я та утворилось від дії тупих твердих предметів. Спричинення ушкоджень не виключається можливим у час, вказаний у направленні. У потерпілого виявлено як мінімум одне місце прикладання сили.
Листом з Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області № 3619 від 17 квітня 2023 року позивача було повідомлено, що за результатами розгляду матеріалів встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на момент заподіяння її синові тілесних ушкоджень не досягли віку кримінальної та адміністративної відповідальності.
У зв`язку з недосягненням віку відповідальності зазначених осіб щодо їхніх дій відповідальність будуть нести батьки згідно Кодексу України «Про адміністративні правопорушення».
З учасниками події та їхніми батьками було проведено профілактичну та роз`яснювальну бесіду.
Відносно батьків неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_8 -. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч.І ст. 184 КУпАП.
Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Базюка Ю.П. від 4 травня 2023 року (справа № 274/2475/23) ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Постанова суду набрала законної сили 16 травня 2023 року.

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Базюка Ю.П. від 11 травня 2023 року (справа № 274/2477/23) ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Постанова суду набрала законної сили 23 травня 2023 року.

Вказує, що діями малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заподіяно як матеріальну, так і моральну шкоду.

Матеріальна шкода полягає у витратах, які понесені у зв`язку з лікуванням сина, які становлять 3272,93 грн..

Моральна шкода полягає у фізичних та душевних стражданнях, які син зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою дітей відповідачів, в результаті чого йому були заподіяні тілесні ушкодження.

Так, у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень з 14 по 19 березня 2023 року син проходив стаціонарне лікування у КНП ЖОСМО м. Житомира, міжзубне шинування, яке сину встановили 14 березня 2023 року, зняли лише 10 квітня 2023 року. Весь цей період і після цього вона з сином були вимушені їздити в Житомир до лікаря на огляд та консультації.

У зв`язку з переломом нижньої щелепи та послідуючим лікуванням син харчувався за допомогою трубочки. Він не міг їсти свої улюблені страви, ходити на навчання, зустрічатися з друзями. Його дикція була незрозумілою і складною. Він постійно відчував фізичний біль.

Дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спричинили йому образу та моральне приниження. До теперішнього часу функція його щелепи повністю не відновилася. Йому соромно перед друзями та знайомими.

Усе це призвело до втрати спокою та сну. Його життя кардинально змінилося. Порушені життєві зв`язки та стосунки з оточуючими. Йому необхідний травалий час та зусилля для відновлення попереднього стану.

Враховуючи усе зазначене, заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 30000 грн.

ІІ. Процедура та позиції сторін

05.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25.08.2023 надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_3 , у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності та необгрунтованості. Додатково вказує, що її син не заподіював матеріальної шкоди сину позивача, натомість вважає, що її сину була заподіяна моральна шкода, адже син позивача ображав і принижував його.

25.08.2023 надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_2 , у якому вимоги позивача вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Зауважує, що частина, наявних у матеріалах справи, чеків містить продукти харчування, хоча лікарями не було призначено спеціального режиму харчування. Окрім того, вважає що у позовній заяві не обгрунтовано у чому полягає розмір моральної шкоди. Вказує, що відповідач та її син щиро вибачались перед позивачем, натомість з приводу досудового врегулювання спору позивач не бажала з нею спілкуватись.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги позовної заяви та просили солідарно стягнути з відповідачів моральну та матеріальну шкоду.

Відповідачі та їх представники у задоволенні позовних вимог просили відмовити з підстав, наведених у відзивах.

Фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів.

Обов`язок доказування відповідно до ст. 10 ЦПК України, покладений на сторони у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному з`ясуванні обставин справи шляхом роз`яснення прав та обов`язків та сприяє в їхньому здійсненні. Крім того, відповідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема відшкодування майнової та моральної шкоди.

За змістом ст.ст.22,23 цього ж Кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками зокрема є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; моральна шкода відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно зі ст.ст.1166,1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Положеннями ч. 1ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно частини першоїстатті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

За змістом частини третьої статті12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина першастатті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другоїстатті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду

Судом встановлено, що постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 4.05.2023 року (справа № 274/2475/23) ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Також, постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.05.2023 (справа № 274/2477/23) ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Постановою суду від 4.05.2023 встановлено, що 10.03.2023 ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , ухилялася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_6 , 2010 року народження, а саме не забезпечила необхідних умов виховання, внаслідок чого син заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушила вимоги ст. 150 СК України.

Постановою суду від 11.05.2023 встановлено, що 10.03.2023 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , ухилялася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме не забезпечила необхідних умов виховання, внаслідок чого син заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушила вимоги ст. 150 СК України.

Згідно акту від 21.03.2023 за результатами судово-медичного обстеження у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , були виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа, крововиливу на обличчі. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я та утворилось від дії тупих твердих предметів. Спричинення ушкоджень не виключається можливим у час, вказаний у направленні. У потерпілого виявлено як мінімум одне місце прикладання сили.

Згідно довідки КНП "Бердичівська міська лікарня" № 1565 вбачається, що 10.03.2023 ОСОБА_4 звертався в травмпункт з приводу вуличної травми. Йому встановлено діагноз забій м/тканин голови, забій нижньої щелепи справа. Рекомендовано звернутись до до невролога, стоматолога.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого та довідки Обласного стоматологічного медичного об`єднання від 15.03.2023 ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з 14.03.2023 по 19.03.2023 з діагнозом відкритий травматичний злам нижньої щелепи в ділянці 4, 3 зуба. Проведено репозицію та фіксацію уламків.

Таким чином, суд дійшов висновку про існування причинного зв`язку між шкодою, завданою позивачу , і протиправними діяннями відповідачів та вини останніх в її заподіянні.

Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування, отриманих її сином тілесних ушкоджень; витратах, понесених на проїзд, на харчування, позивач надав копії чеків на придбання відповідних ліків та інших товарів, придбання квитків на проїзд, виписку з медичної карти стаціонарного хворого з призначеним лікуванням.

Дослідивши копії чеків, наданих позивачем, суд приходить до висновку, що позивачу заподіяна матеріальна шкода, яка полягає у витратах на придбання ліків та медичних препаратів, проведеного лікування, що підтверджуються чеками, на суму 2330,53 грн.

При цьому, судом не брались до уваги та не враховувались у дану суму докази, які містили товари не лікарського призначення, та не є рекомендацією лікаря щодо посиленого харчування пацієнта, а також чеки, що містять витрати на проїзд. Вказані докази не містять інформації про те, хто саме був пасажиром транспортних засобів, на які придбавались квитки м. Бердичів до м. Житомира .

Отже, підстави для відшкодування наведених витрат відсутні, позивачем не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного понесені позивачем витрати на лікування у розмірі 2330,53 грн, які підтвердженні наданими суду доказами, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав.

Моральна шкода полягає фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України). Справедливістю є оптимальний баланс інтересів осіб, з урахуванням засад розумності і добросовісності.

Справедливість механізму відшкодування моральної шкоди передбачає надання права на застосування зазначеного способу захисту цивільних прав і інтересів у випадках, коли з огляду на суть порушених немайнових прав застосування всіх інших засобів юридичного впливу не забезпечує мінімізації завданих особі немайнових витрат ефективніше, ніж таке відшкодування моральної шкоди.

Ураховуючи наведене, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що син позивача безсумнівно зазнав моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями в результаті отриманих травм середнього ступеня тяжкості, лікуванням та реабілітацією, у результаті чого його нормальні життєві устої було порушено, звичний для нього спосіб життя змінився, він вимушений приймати міри до організації свого життя.

Зважаючи на викладене вище, виходячи з вимог закону, характеру дій відповідачів, завданих сину позивача страждань, заподіяння йому тілесних ушкоджень, дотримуючись принципів розумності, співмірності та справедливості, суд дійшов висновку про те, що позов в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково та визначити його в розмірі 20000 грн, що, на думку суду, буде достатньою компенсацією завданих моральних страждань.

Щодо солідарної відповідальності

Відповідно до частини першої статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За змістом зазначеної норми закону спільною вважається шкода як неподільний результат неправомірних дій або бездіяльності двох і більше осіб. При цьому не обов`язково, щоб дії або бездіяльність, які завдали шкоди іншим особам, співпадали за часом. Це правило поширюється на випадки, коли неможливо встановити, яка дія та в якій мірі спричинила настання такого наслідку.

При цьому у заподіянні шкоди спільними діями має місце єдність дій заподіювачів, яка полягає у такому їх взаємозв`язку, при якому виключення хоча би однієї із цих дій із комплексу діянь співзаподіювачів не призводить до виникнення спільного шкідливого результату. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їх вини (постанова Верховного Суду від 04 березня 2020 року № 641/3547/17).

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пунктах 2, 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6(зі змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Згідно постанов суду, в результаті протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається з акту від 21.03.2023 за результатами судово-медичного обстеження, що об`єктом такого обстеження були нанесені 10.03.2023 тілесні ушкодження ОСОБА_11 невідомими особами під час конфлікту. За результатами проведення якого судмедекспертом виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа, крововиливу на обличчі.

Відповідно до виписки із медичної карти син позивача проходив стаціонарне лікування зазначених тілесних ушкоджень.

У зв`язку з чим, суд розцінює дії відповідачів взаємопов`язаними, сукупними діями та діями з єдністю наміру, а тому вони мають нести солідарну відповідальність перед потерпілим.

Отже, виходячи з аналізу матеріалів справи, встановлених обставин та норм, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме: в частині відшкодування матеріальної шкоди - відповідно до підтверджених витрат на лікування у сумі 2330,53 грн, а в частині відшкодування моральної шкоди - зі зменшенням суми до 20000 грн, що підлягають стягненню з відповідачів солідарно.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вказаними позовними вимогами, то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідачів в дохід держави пропорційно до розміру задоволених вимог по 740,10 грн з кожного.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 2330,53 грн та моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 740,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 740,10 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 РНОКПП НОМЕР_1 , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП відомості відсутні.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 20.12.2023

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА