Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/336/23

Провадження №2/377/165/23

23 червня 2023 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Прядко Н.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Єрашов Роман Вікторович, до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку зворотної вимоги ( регресу),-

У С Т А Н О В И В:

26 квітня 2023 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якого діє представник адвокат Єрашов Р.В., посилаючись на статті 368, 544 ЦК України, статті 60, 61 65 СК України, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28868,50 гривень в порядку зворотної вимоги (регресу) по виконанню зобов`язань за договором безвідсоткової цільової позики № 26-АРС від 21.01.2010, укладеним між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що з 29.07.1995 ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 26.08.2021, що набрало законної сили 25.01.2022, у справі № 377/224/20 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Під час перебування у шлюбі, позивачем та відповідачем було набуто право власності на нерухоме майно, а також у них виникли грошові зобов`язання з позики перед третіми особами. Так, 21.01.2010 між позивачем (позичальник) та ДП «НАЕК «Енергоатом» (позикодавець) було укладено договір безвідсоткової цільової позики № 26-АРС, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику безвідсоткову цільову позику у розмірі 297 478,82 гривень, для оплати ціни квартири АДРЕСА_1 , а позичальник зобов`язався використати позику за цільовим призначенням і повернути її у визначений договором строк. Повернення позики, згідно умов вказаного договору, забезпечувалося іпотекою квартири, на придбання якої надавалася позика. 21.01.2010 між позивачем (покупцем) та ДП «НАЕК «Енергоатом» (продавець) було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець продав, а покупець купив (прийняв у власність) квартиру АДРЕСА_1 . Продаж квартири вчинений за ціною 297 478,80 гривень. Відповідно до пункту 8 вказаного договору дружина покупця ОСОБА_2 надала свою письмову згоду на купівлю квартири та укладання цього договору. 21.01.2010 між позивачем (іпотекодавець) та ДП «НАЕК «Енергоатом» (іпотекодержатель), з метою забезпечення основного зобов`язання, передбаченого договором безвідсоткової цільової позики №26-АРС від 21.01.2010, було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого позивачем, за нотаріально посвідченою згодою ОСОБА_2 , було передано іпотекодержателю в іпотеку належну на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . Таким чином, у шлюбі, в інтересах сім`ї, позивачем було придбано вищевказану квартиру, а також у нього у зв`язку із зазначеним, виникло зобов`язання перед ДП «НАЕК «Енергоатом» за договором безвідсоткової цільової позики № 26-АРС від 21.01.2010, за яким борг становив 297 478,80 гривень. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17.06.2021, що набрало законно сили 26.07.2021, у справі № 377/79/21 в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Вищевказаним рішенням встановлено, що грошові кошти, одержані за договором безвідсоткової цільової позики № 26-АРС від 21.01.2010, використані в інтересах сім`ї, мета його укладання забезпечення сім`ї житлом, а тому договір створює обов`язки як для позивача ОСОБА_1 , так і для відповідача ОСОБА_2 , як солідарних боржників. За період з 01.02.2010 по 25.01.2022 було утримано 239 740,00 гривень із заробітної плати ОСОБА_1 в погашення позики за договором № 26-АРС від 21.01.2010. Після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , починаючи з 25.01.2022 із заробітної плати позивача в погашення позики за договором № 26-АРС від 21.01.2010 було утримано 57 737,00 гривень. Повний розрахунок за договором № 26-АРС від 21.01.2010 здійснено позивачем 21.12.2022. Відповідно до вимог частини 1 статті 544 ЦК України відповідач повинна сплатити позивачу 28 868,50 гривень в порядку регресу по виконанню зобов`язань за договором безвідсоткової цільової позики № 26-АРС від 21.01.2010.

Ухвалою судді від 08 травня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 05 червня 2023 року( а.с. 59-60).

01 червня 2023 року до суду від представника відповідача адвоката Ковбаси В.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він, посилаючись на статті 15-16, 317, 319, 356, 358, 369 ЦК України, просить задовольнити позовні вимоги частково, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 568,50 гривень в порядку зворотної вимоги (регресу) по виконанню зобов`язань за договором безвідсоткової цільової позики № 26-АРС від 21.10.2010, а також визначити порядок розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців рівними платежами. Відзив обґрунтований тим, що рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17.06.2021 у справі № 377/79/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, квартира АДРЕСА_1 розподілена між подружжям порівну по 1/2 частці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проте питання щодо стягнення чи розподілу позики між подружжям за договором позики № 26-АРС від 21.01.2010, укладеним між ДП «НАЕК «Енергоатом» та ОСОБА_1 , вирішено не було. З метою оплати навчання дочки позивач та відповідач здавали в оренду спірну квартиру, зокрема, останні 5 років її орендує ОСОБА_3 .. Розмір орендної плати складає 2 700 гривень в місяць. Під час шлюбу фінансовими питаннями щодо оренди квартири займався позивач як і залишилося з часу припинення шлюбу між сторонами. Через погіршення стану здоров`я, відповідач звернулася до орендаря квартири ОСОБА_3 з проханням перераховувати її частку орендної плати. З суми орендної плати ОСОБА_3 перераховує відповідачу 500 гривень, і то не систематично, мотивуючи це тим, що він щомісяця сплачує орендну плату в розмірі 2 700 гривень позивачу ОСОБА_1 .. Враховуючи, що рішення Славутицького міського суду Київської області від 26.08.2021, яким було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , набрало законної сили 25.01.2022, то отримана орендна плата за оренду спірної квартири за період з лютого 2022 року по грудень 2022 року, та за 2023 рік має бути врахована при зменшенні суми позовних вимог. Враховуючи, що за 2022-2023 роки позивач отримав на 13 300 гривень більше орендної плати за спірну квартиру, ніж відповідач, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача може бути стягнуто не більше 15 568,50 гривень. Оскільки, відповідач є пенсіонеркою, має посвідчення інваліда 2 групи, у зв`язку з чим перебуває в скрутному матеріальному становищі, то у відповідності до частини 1 статті 267 ЦПК України просить суд розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців рівними частинами. Крім цього, зазначив, що понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 гривень не є фактичними і неминучими, а їх розмір є необґрунтованим, оскільки позивач не скористався досудовим порядком врегулювання спору, позовні вимоги є передчасними, а справа не є надто складною( а.с. 80-88).

02 червня 2023 року на електронну адресу суду від представника позивача адвоката Єрашова Р.В. надійшла відповідь на відзив, в якій він просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі та відмовити відповідачу у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що відсутні підстави для зменшення компенсації в порядку регресу, адже долучені до відзиву банківські квитанції жодним чином не підтверджують, що відповідач частково сплатила позивачу грошові кошти в порядку регресу по виконанню зобов`язань за договором позики № 26-АРС від 21.01.2010. Фактично у відзиві відповідач зазначає про наявність між сторонами спору щодо порядку користування квартирою, що перебуває у їх спільній власності. Зазначене не є предметом розгляду даної цивільної справи, а тому суд не може прийняти рішення за доводами відповідача про порушення позивачем його прав як співвласника нерухомого майна. Відповідач не надала доказів щодо свого майнового стану, стану здоров`я (крім інформації про інвалідність), що підтверджували б доводи про ускладнення виконання рішення суду через малі доходи чи витрати на лікування, тому підстави для розстрочення виконання рішення суду відсутні( а.с. 125-126).

Ухвалою суду від 05 червня 2023 року було оголошено перерву у судовому засіданні до 20 червня 2023 року на підставі частини 2 статті 240 ЦПК України( а.с. 134-135).

12 червня 2023 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Ковбаси В.М. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він зазначив, що викладені ОСОБА_1 пояснення у відповіді на відзив підтверджують категоричне небажання позивача владнати спір з відповідачем шляхом мирової угоди або в досудовому порядку. Дане вказує на те, що заявлені вимоги про відшкодування витрат на адвоката не були неминучими для позивача і шляхом переговорів з відповідачем він міг би владнати всі питання. Також відповідач не погоджується з оцінкою сторони позивача щодо неможливості застосування за результатами розгляду справи розстрочення виконання рішення суду, оскільки відповідач є інвалідом 2 групи по зору з дитинства, отримує мінімальну пенсію по віку, а тому виконання рішення суду в примусовому порядку буде здійснюватися дуже довго. Розмір пенсійного забезпечення відповідача був предметом дослідження в цивільній справі № 377/293/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. Відповідний матеріальний стан відповідача встановлений в рішенні суду у справі № 377/293/21 не потребує додаткового доказування, тому сторона відповідача вважає, що при розгляді даної справи і стан здоров`я, і стан матеріального забезпечення ОСОБА_2 є доведеним та таким, що не спростований позивачем( а.с. 145-148).

В призначене судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. До суду від представника позивача адвоката Єрашова Р.В. надійшла заява, в якій він просив розгляд справи провести без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. На електронну адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача адвоката Ковбаси В.М., в якому він просив розгляд справи провести без його участі та участі відповідача, на підставі поданих відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11, та частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 13 березня 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 29 липня 1995 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , про що 29 липня 1995 року складено відповідний актовий запис за № 112. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_5 , дружині ОСОБА_5 (а. с. 11).

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 26 серпня 2021 року, що набрало законної сили 25 січня 2022 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а. с. 12-15).

21 січня 2010 року між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений договір безвідсоткової цільової позики № 26-АРС, відповідно до пункту 1.1. якого позикодавець надає позичальнику безвідсоткову цільову позику у розмірі 297 478,80 гривень, з урахуванням ПДВ 20 % для оплати ціни квартири АДРЕСА_1 , а позичальник зобов`язується використати позику за цільовим призначенням і повернути її у визначений цим договором строк (а. с. 16-18).

Пунктом 2.1. договору безвідсоткової цільової позики № 26-АРС визначено, що безвідсоткова цільова позика позичальнику надається строком на 20 років (240 місяців).

Відповідно до пунктів 3.1.-3.3. договору безвідсоткової цільової позики № 26-АРС позика надається на умовах повернення і забезпеченості. Повернення позики забезпечується іпотекою. Предметом іпотеки є квартира, яка придбана позичальником за договором купівлі-продажу.

Згідно з пунктом 4.1. вказаного договору позичальник повертає позику позикодавцю, починаючи з 01 лютого 2010 року по 31 січня 2030 року щомісячно рівними частками шляхом здійснення позикодавцем утримань із заробітної плати позичальника, якщо він знаходиться в трудових відносинах із позикодавцем, а в інших випадках у спосіб, визначений позикодавцем та позичальником за додатковою угодою. Сума щомісячного погашення позики складає 1239,50 гривень.

Як вбачається з пункту 4.2. цього договору, позичальник має право достроково виконати зобов`язання по поверненню позики в спосіб, визначений за згодою сторін, та який не суперечить чинному законодавству.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 21 січня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Хусалімовою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 162, ОСОБА_1 , позивач у справі, купив (прийняв у власність) квартиру номер АДРЕСА_3 (а. с. 23-26).

За змістом пункту 6 договору купівлі-продажу продаж квартири вчинено за ціною 297 478,80 гривень з урахуванням ПДВ.

Як зазначено у пункті 8 договору купівлі-продажу, дружина покупця, ОСОБА_2 , надала свою письмову згоду на купівлю квартири та укладання цього договору, посвідчену приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В. за реєстраційним № 30 від 11 січня 2010 року.

23 січня 2010 року між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 226, відповідно до пунктів 1-2 якого, за договором безвідсоткової цільової позики № 26-АРС від 21 січня 2010 року, далі іменований як «Основний договір», іпотекодержатель надав іпотекодавцю безвідсоткову позику на придбання квартири в розмірі 297 478,80 гривень, строком до 31 січня 2030 року. Порядок, строки, умови повернення позики та відповідальність іпотекодавця за порушення строків повернення позики (основне зобов`язання) передбачені основним договором. Для забезпечення виконання основного зобов`язання за основним договором, іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку належну йому на праві власності квартиру номер АДРЕСА_1 (предмет іпотеки) (а. с. 27-30).

В пункті 4 іпотечного договору зазначено, що іпотекодавець передав в іпотеку предмет іпотеки за письмовою згодою дружини ОСОБА_2 , посвідченою приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В. 11 січня 2010 року за реєстраційним номером 30.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17 червня 2021 року, що набрало законної сили 26 липня 2021 року, в порядку поділу майна подружжя визнано: за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 74,4 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 74,4 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 31-46).

Відповідно до довідки ВП «Атомремонтсервіс» ДП НАЕК «Енергоатом» № 21-47/97 від 13.03.2023, електрослюсарю 6 розряду ВП «Атомремонтсервіс» ОСОБА_1 була надана безпроцентна позика на придбання житла відповідно до договору № 26-АРС від 21.01.2010 в сумі 297 478,80 гривень на термін з 01.02.2010 по 31.01.2030, з подальшим утриманням із заробітної плати. За період з 01.02.2010 по 25.01.2022 було утримано із заробітної плати ОСОБА_1 в погашення позики 239 742,00 гривні. Заборгованість ОСОБА_1 за позику на житло станом на 25.01.2022 складала 57 736,80 гривень (а. с. 50).

Як вбачається з довідки № 21-47/126, виданої 06.04.2023 ВП «Атомремонтсервіс» ДП НАЕК «Енергоатом», електрослюсарю 6 розряду ВП «Атомремонтсервіс» ОСОБА_1 була надана безпроцентна позика на придбання житла відповідно до договору № 26-АРС від 21.01.2010 в сумі 297 478,80 гривень на термін з 01.02.2010 по 31.01.2030, з подальшим утриманням із заробітної плати. За період з 25.01.2022 по 21.12.2022 було утримано із заробітної плати ОСОБА_1 в погашення позики 57 737,00 гривень. Остаточний розрахунок за договором № 26-АРС від 21.01.2010 здійснено 21.12.2022 (а. с. 52).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 318312869 від 21.12.2022 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 318308913 від 21.12.2022 іпотека та обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 припинено ( а.с. 48-49).

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, суд виходить з такого.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Внаслідок придбання подружжям квартири у позику боргові зобов`язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той з подружжя, який підписав договір.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

При вирішенні спору про порядок виконання колишнім подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо питання про поділ цих зобов`язань не було зі згоди кредитора вирішене при поділі спільного майна цього подружжя, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.

Якщо один із колишнього подружжя в повному обсязі виконав зобов`язання, то він у порядку частини першої статті 544 ЦК України має право на зворотну вимогу (регрес) до іншого з подружжя у відповідній частині.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц.

Відповідно до частини першої статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Судом встановлено, що кошти за укладеним за час шлюбу договором безвідсоткової цільової позики № 26-АРС від 21.01.2010 сторони витратили в інтересах сім`ї, а саме на придбання спірної квартири. Відповідно до рішення Славутицького міського суду Київської області від 17 червня 2021 року в порядку поділу майна визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину спірної квартири. Після розірвання шлюбу між сторонами в період з 25.01.2022 по 21.12.2022 із заробітної плати позивача в погашення боргу за договором безвідсоткової цільової позики № 26-АРС від 21.10.2010 було утримано 57737 гривень. Остаточний розрахунок за вказаним договором здійснено 21.12.2022.

Отже, позивач за особисті кошти сплатив боргове зобов`язання на суму 57737 гривень.

Відповідно до положень частини першої статті 544 ЦК України ОСОБА_1 , який за особисті кошти сплатив зобов`язання за договором безвідсоткової цільової позики № 26-АСР від 21.01.2010 на суму 57737 гривень за період після розірвання шлюбу, має право на зворотну вимогу (регрес) до колишнього з подружжя ОСОБА_2 у відповідній частині.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають кошти в сумі 28868, 50 гривень (57737 гривень/2), оскільки праву ОСОБА_2 на 1/2 частину спірної квартири кореспондується боргове зобов`язання - повернення 1/2 частини грошової суми, яка була взята в позику позивачем на придбання цього нерухомого майна та виплачена за особисті кошти.

Доводи представника відповідача адвоката Ковбаси В.М., наведені у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив, щодо зменшення розміру грошових коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в порядку регресу, до 15568,50 гривень за вирахуванням суми орендної плати, яку отримав позивач за оренду спірної квартири з лютого по грудень 2022 року та в 2023 році, суд до уваги не приймає, оскільки правовідносини з приводу найму (оренди) житла не є предметом розгляду даної справи. Крім того, представником відповідача суду не надано доказів того, що власники житла передали спірну квартиру іншій особі, якою як зазначає представник відповідача, є ОСОБА_3 , за договором найму (оренди) для проживання в ній на певний строк за плату. Долучені до матеріалів справи копії банківських квитанцій, копії банківських виписок з мобільного банкінгу не містять в собі інформації, яка б підтверджувала перерахування коштів ОСОБА_3 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 як орендну плату за найм (оренду) спірної квартири ( а.с. 93-109).

Вирішуючи заяву представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців, вказану у відзиві на позовну заяву, суд виходить з такого.

Зазначаючи про підстави для розстрочення виконання рішення суду, представник відповідача послався на скрутне матеріальне становище відповідача та її стан здоров`я, оскільки вона є інвалідом другої групи по зору з дитинства, виїхала на лікування до Польщі, де перебуває на даний час, її доходом є лише мінімальна пенсія за віком.

Згідно з пунктом 2 частини сьомої статті 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

За змістом частини першої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Як зазначено у частині третій цієї статті, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

На підтвердження обставин для розстрочення виконання рішення представник відповідача надав суду копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , виданого 12.02.2015 Пенсійним фондом України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого вбачається, що вона отримує пенсію по інвалідності, 2 групи, з дитинства, довічно (а. с. 91), та довідку медико-соціальної експертної комісії серії КИО-І № 186284, якою підтверджено, що ОСОБА_2 , 1973 року народження, є інвалідом другої групи з 01 січня 2005 року довічно, причина інвалідності: інвалід з дитинства по зору, та є непрацездатною в звичайних умовах (а. с. 92). У відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача, обґрунтовуючи скрутне матеріальне становище відповідача, також зазначив, що відповідач отримує мінімальну пенсію за віком, а тому виконання рішення суду в примусовому порядку буде здійснюватися дуже довго. Розмір пенсійного забезпечення відповідача був предметом дослідження в цивільній справі № 377/293/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. Відповідний матеріальний стан відповідача встановлений в рішенні суду у справі № 377/293/21.

Посилаючись на обставини, зазначені у рішенні суду в справі № 377/293/21, представник відповідача копію вказаного рішення суду не надав, клопотання в порядку статті 84 ЦПК України про витребування копії рішення суду не заявив.

Суд, відповідно до положень статей 13, 81 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, доказів на підтвердження скрутного матеріального становища ОСОБА_2 представник відповідача суду не надав. Посилання на отримання відповідачем мінімального розміру пенсії та відсутність інших доходів без підтверджуючих доказів носять загальний характер і ніяким чином не свідчать про неможливість виконання рішення. Наявність у відповідача другої групи інвалідності без сукупності інших доказів, які характеризують її матеріальний стан, не є обставиною, що істотно ускладнює виконання рішення або робить його неможливим і дає підстави для розстрочення виконання рішення суду.

За таких обставин суд дійшов висновку, що представником відповідача не надано суду достатніх і переконливих доказів на підтвердження обставин, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання рішення суду.

Проте, відповідач не позбавлена можливості звернутися до суду із відповідною заявою про розстрочення виконання рішення за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як зазначено у пункті 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Як зазначено у статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Судом встановлено, що адвокат Єрашов Р.В. надавав позивачу ОСОБА_1 професійну правничу допомогу в суді на підставі договору про надання правової допомоги від 28 березня 2023 року та додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 28 березня 2023 року (а. с. 69-71).

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правової допомоги, клієнт ( ОСОБА_1 ) доручає, а адвокат (Єрашов Р.В.) бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, для збору доказів, подачу документів по суті справи та процесуальних документів, представництво клієнта у суді першої інстанції у справі за позовом клієнта ( ОСОБА_1 ) до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку зворотної вимоги (регресу).

Згідно з пунктами 4.1.- 4.2. вказаного договору отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Порядок визначення гонорару визначається додатковою угодою між клієнтом та адвокатом.

Відповідно до додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 28 березня 2023 року, укладеної між адвокатом Єрашовим Р.В. та клієнтом ОСОБА_1 28 березня 2023 року, на виконання умов договору про надання правової допомоги від 28.03.2023 року (пункт 4.2.), укладеного між сторонами, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату до 01.05.2023 гонорар фіксована сума в розмірі 5 000,00 гривень (а. с. 72).

Згідно з актом здачі-прийому роботи (послуг) адвоката за договором про надання правової допомоги від 28.03.2023, складеного 07.06.2023 адвокатом Єрашовим Р.В. та клієнтом Дібровим О.В., адвокатом на виконання договору про надання правової допомоги від 28.03.2023, здійснено наступну роботу (надано послуги: 28 березня 2023 року надання консультації з вивченням документів; 30 березня 2023 року складання та направлення адвокатського запиту до ДП «НАЕК «Енергоатом»; 21 квітня 2023 року складання та направлення позовної заяви про стягнення коштів в порядку зворотної вимоги (регресу); 02 червня 2023 року складання та направлення відповіді на відзив (справа № 377/336/23). Загальна сума до оплати за надану правову допомогу складає 5 000 гривень (сплачена клієнтом на банківський рахунок адвоката) (а. с. 141).

Як зазначено у платіжній інструкції № 437378659 від 19.04.2023, ОСОБА_1 сплатив адвокату Єрашову Роману Вікторовичу 5 000 гривень згідно договору про надання правової допомоги від 28.03.2023 (а. с. 74).

У відзиві на позовну заяву, письмових поясненняхпредставник відповідача виклав свої заперечення щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень не є фактичними і неминучими, а їх розмір є необґрунтованим, оскільки позивач не скористався досудовим порядком врегулювання спору, позовні вимоги є передчасними, а справа не є надто складною. В акті здачі - прийому роботи ( послуг) адвоката за договором про надання правової допомоги від 28.03.2023 не зазначено вартість кожної послуги окремо, скільки витрачено часу на надання кожної послуги.

В постанові Великої палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 зроблено висновок, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про авдокатуру та адвокатську дяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

З урахуванням того, що гонорар адвоката у додатковій угоді до договору про надання правової допомоги від 28 березня 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Єрашовим Р.В., визначено у фіксованому розмірі, то не зазначення у акті здачі-прийому робіт (послуг) адвоката вартості кожної послуги окремо, часу, витраченого на надання кожної послуги, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару, оскільки при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витрачена адвокатом при наданні послуг клієнта.

Аргументи представника відповідача про те, що позивач не скористався досудовим урегулюванням спору з відповідачем, тому витрати на правничу допомогу не були неминучими, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З відзиву на позовну заяву, заперечень на відповідь на відзив видно, що відповідач лише частково визнала право позивача на зворотну вимогу (регрес) до неї про стягнення коштів у відповідній частині, які він особисто сплатив за договором безвідсоткової цільової позики № 26-АСР від 21.01.2010. Доказів того, що відповідач намагалася вчинити дії щодо врегулювання спору мирним шляхом під час судового розгляду справи, матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, враховуючи надання професійної правничої допомоги адвокатом Єрашовим Р.В. в обсязі консультації позивачу з вивченням документів; складання та направлення адвокатського запиту до ДП «НАЕК «Енергоатом»; складання та направлення позовної заяви про стягнення коштів в порядку зворотної вимоги (регресу) до суду; складання та направлення відповіді на відзив, значення цієї справи для особи, яка є стороною у справі, ціну позову, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, в сумі 5 000 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі, відповідає критерію реальності наданих адвокатом послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, є фактичними і неминучими.

Відповідачем та її представником не надано жодного доказу на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у даній справі.

За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 гривень.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є інвалідом другої групи, а тому звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору сумі 1 073,60 гривень підлягають компенсації за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28 868 гривень (двадцять вісім тисяч вісімсот шістдесят вісім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок в порядку зворотної вимоги (регресу) по виконанню зобов`язань за договором безвідсоткової цільової позики № 26-АРС, укладеним 21 січня 2010 року між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Компенсувати понесені ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 073 гривні 60 копійок за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 .

Повне рішення суду складено 23 червня 2023 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька