Номер провадження: 22-ц/813/8012/23
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Шевчук Ю.В. 29 вересня 2023 року у м. Білгород-Дністровський Одеської області, -

встановила:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Одночасно з позовною заявою, позивачем ОСОБА_1 було подано до суду заяву про забезпечення позову по справі, у якій ОСОБА_1 просив вжити заходи забезпечення позову по зазначеній справі та заборонити відчуження, зняття з обліку та перереєстрацію транспортних засобів MUSSTANG, модель MT125-8, 2020 року випуску, тип ТЗ ЗАГАЛЬНИЙ МОТОЦИКЛ, шасі № НОМЕР_1 та VOLKSWAGEN, модель CADDY, 2000 року випуску, тип ТЗ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ ФУРГОН, номер шасі № НОМЕР_2 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 вересня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у даній справі позивачем оскаржуються дії, які вже були вчинені відповідачами з метою ускладнення виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 квітня 2023 року у справі №495/2297/23, а саме: відчуження ОСОБА_2 на користь свого батька ОСОБА_3 транспортних засобів. В свою чергу, звертаючись у даній справі із заявою про забезпечення позову, позивач просив суд застосувати заходи забезпечення позову з метою недопущення подібної ситуації, яка мала місце у справі №495/2297/23, у якій відповідачі, скориставшись відсутністю заборони на відчуження транспортних засобів, уклали між собою оспорювані договори з метою приховання транспортних засобів від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду не надходив, що не заважає розгляду справи у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.

Сторони про розгляд справи на 28.11.2023 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник ОСОБА_1

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, про час та дату розгляду справи сповіщені належним чином.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування судом норм процесуального права.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачено частиною 1 статті 150 ЦПК України; відповідно до положень даної норми процесуального права позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст.150 ЦПК України).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позову, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (Постанова Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», надалі Постанова).

Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

Відповідно до п. 4 Постанови суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегією суддів прийнято до уваги, що Верховний Суд у постанові від 04 травня 2023 року по справі №916/3710/22 наголошував на тому, що, зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала цивільна справа №495/2297/23 за позовом ОСОБА_1 , ФГ «Боднюк» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Одночасно із позовом, представником ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив накласти арешт на автомобіль марки Musstang, модель МТ125-8, рік випуску 2020, дата державної реєстрації 26 травня 2022 року, об`єм (потужність) двигуна НОМЕР_3 та на автомобіль марки Volkswagen, модель Caddy, рік випуску 2000, дата державної реєстрації 20 грудня 2006 року, об`єм (потужність) двигуна НОМЕР_4 , яке належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 березня 2023 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову було відмовлено.

У наступному, 21-22 березня 2023 року, ОСОБА_2 відчужив належні йому транспортні засоби на користь свого батька ОСОБА_3 .

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 квітня 2023 року у справі №495/2297/23, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 було задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 589626 грн. 32 коп., моральну шкоду у розмірі 20000 грн., судові витрати за правничу допомогу у розмірі 29600 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФГ «Боднюк» матеріальну шкоду у розмірі 2600 грн., витрати за проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 9400 грн. та судовий збір за подання позову до суду у розмірі 2684 грн.

Однак, станом на день ухвалення вказаного судового рішення майно у ОСОБА_2 було відсутнє, що унеможливило виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 квітня 2023 року у справі №495/2297/23.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу рухомого майна, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки, на думку позивача, вказані договори є фраудаторними правочинами, тобто такими, що були використані відповідачами для недопущення звернення стягнення на транспортні засоби, належні ОСОБА_2 , в рахунок погашення боргу перед позивачем.

Прийнявши до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується із доводами заяви про забезпечення позову в частині того, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може мати наслідком подальше відчуження відповідачами транспортних засобів на користь третіх осіб, що ускладнить ефективний захист та поновлення прав позивача у разі ухвалення судового рішення на користь останнього.

Колегія суддів враховує також, що у разі вчинення ОСОБА_3 дій з подальшого відчуження транспортних засобів, вказане призведе до ініціювання інших судових спорів, до складу учасників яких будуть залучатися нові власники транспортних засобів, що не сприятиме додержанню принципу процесуальної економії в цивільному процесі.

За викладених обставин колегія суддів доходить висновку про існування взаємозв`язку між обраним ОСОБА_1 заходом забезпечення позову у вигляді заборони відчуження, зняття з обліку та перереєстрації транспортних засобів, та предметом позовних вимог. Наведене дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі.

У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19 зазначено, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

При вказаних обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права що, відповідно, призвело до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову, і є підставою для скасування ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 вересня 2023 року, та постановлення нового судового рішення про задоволення заяви позивача про забезпечення позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 вересня 2023 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити відчуження, зняття з обліку та перереєстрацію транспортних засобів MUSSTANG, модель MT125-8, 2020 року випуску, тип ТЗ ЗАГАЛЬНИЙ МОТОЦИКЛ, шасі № НОМЕР_1 та VOLKSWAGEN, модель CADDY, 2000 року випуску, тип ТЗ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ ФУРГОН, номер шасі № НОМЕР_2 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 21 грудня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе