РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/17660/21

Провадження № 22-ц/4815/504/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Мороз А.В.

за участю: ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Департаменту інфраструктури та благоустрою Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту інфраструктури та благоустрою Рівненської міської ради, Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Департаменту інфраструктури та благоустрою Рівненської міської ради, Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування поданого позову покликалася на те, що є власником частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

20 листопада 2020 року невідомими особами була зрізана металева огорожа, облаштована поблизу вказаного приміщення.

Зазначена огорожа була придбана нею на підставі Замовлення покупця №212143 від 30 жовтня 2020 року та встановлена для захисту будівлі нежитлового приміщення від сміттєзвалища біля її стін.

З відповіді на запит № 1237/20 від 14.01.2021 року позивачці стало відомо, що роботи по демонтажу огорожі були проведені відповідно до наказу начальника Управління житлово-комунального господарства № 612/01 від 17.11.2020 року «Про звільнення території м. Рівне від незаконно встановленої тимчасової споруди»; припис з вимогою демонтувати металеву огорожу в термін до 08.11.2020 року було надано «співвласнику нежитлового приміщення на зазначеній вулиці Сохацькому І.С. 05.22.2020 року»; демонтована огорожа знаходиться на зберіганні в комунальному Рівненському ШЕУ автомобільних доріг.

Вважає, що дії Управління житлово-комунального господарства виконкому РМР незаконними, оскільки припис був складений за її відсутності та нею не отримувався, спірна огорожа не створювала перешкод, ОСОБА_3 не є співвласником приміщення і також не отримував припис. Окрім цього був порушений порядок демонтажу закріплений пунктом 11.4 Правил благоустрою міста Рівного, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 року №512. Разом з цим вказану металеву огорожу не повернуто. Це порушує її право власності на дану металеву огорожу.

Враховуючи викладене просила суд задовольнити заявлені нею позовні вимоги.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2023 року позов задоволено.

Визнано дії Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, правонаступником якого є Департамент інфраструктури та благоустрою Рівненської міської ради, з демонтажу металевої огорожі біля 1-поверхової прибудови 2-х поверхового будинку АДРЕСА_1 незаконними.

Зобов`язано Комунальне Рівненське шляхово-експлуатаційне управління автомобільних доріг повернути ОСОБА_2 вказану металеву огорожу, демонтовану біля 1-поверхової прибудови 2-х поверхового будинку АДРЕСА_1 .

Не погодившись з рішенням суду Департамент інфраструктури та благоустрою Рівненської міської ради подав апеляційну скаргу у якій просить його скасувати у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивачка дозволу на встановлення огорожі не отримувала, докази про право власності або користування земельною ділянкою відсутні.

Стверджує, що із приписом від 05.11.2020 року про демонтаж металевої огорожі позивач ознайомилася в газеті 7 Днів 14 листопада 2020 року. Демонтаж проведено 20 листопада 2020 року. Відтак позивач мала достатньо часу для добровільного виконання припису, однак, проігнорувала його.

Вказує, що позивач з січня 2021 року, коли їй стало відомо про місцезнаходження демонтованої конструкції, до відповідача з приводу повернення огорожі не зверталась.

Крім того вважає, що надана позивачкою копія замовлення №212143 від 30.10.2020 року лише підтверджує, що вона є замовником металопродукції.

Доводить, що через встановлення огорожі суттєво звузився проїзд внаслідок чого ускладнено доступ до інших будинків великогабаритному та спецтранспорту.

Звертає увагу на позицію ВС викладену у постанові від 22.05.2020 року по справі №825/2328/16 у якій суд вказував, що межею, яка розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Враховуючи викладене просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 заперечує викладені у ній доводи, вказує, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу посвідченим 05 березня 2020 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарським О.В. та зареєстрованим в реєстрі за №256 ОСОБА_2 придбано у власність нежитлове приміщення першого поверху, що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 .

20 листопада 2020 року працівниками Управління ЖКГ ВК Рівненської міськради здійснено демонтаж металевої огорожі спорудженої поблизу приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

22 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернулась з письмовою заявою до Управління ЖКГ ВК РМР з проханням повідомити ким та на якій підставі було прийняте рішення щодо демонтажу огорожі, встановленої поблизу будівлі за адресою АДРЕСА_1 , а також зазначити причини неповідомлення її, як власника огорожі щодо такого рішення, місцезнаходження демонтованої металевої огорожі та дату її повернення.

З відповіді начальника УЖКГ ВК РМР від 14.01.2021 №1237/20 на №б/н від 23.12.2020 на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що відповідно до наказу начальника Управління ЖКГ виконкому Рівненської міської ради №612/01 від 17.11.2020 року «Про звільнення території м. Рівне від незаконно встановленої тимчасової споруди», комунальним підприємством міста були проведені роботи по демонтажу самовільно влаштованої металевої огорожі (без відповідних дозволів) в проїзді біля одноповерхової прибудови двохповерхового будинку на АДРЕСА_1 . Також повідомлено, що співвласнику нежитлового приміщення на зазначений вулиці нотаріусу ОСОБА_3 05.11.2020 року було надано припис управлінням ЖКГ з вимогою демонтувати незаконно влаштовану металеву огорожу в термін до 08.11.2020 року. Демонтована металева огорожа знаходиться на зберіганні КП Рівненському ШЕУ автомобільних доріг. По питанню повернення даної огорожі необхідно звернутися в зазначене підприємство.

Аналогічна за змістом була надана відповідь виконкому Рівненської міської ради від 09.04.2021 №З-1219/21 на ім`я ОСОБА_2 та зазначено, що демонтована металева огорожа знаходиться на зберіганні в Рівненському ШЕУ автомобільних доріг по вул. Д. Галицького, 25, куди і слід звертатись по питанню повернення даної огорожі.

З Акту від 20.11.2020 демонтажу самовільно встановленої огорожі біля одноповерхової прибудови 2-х поверхового будинку АДРЕСА_1 вбачається, що комісія в складі представників управління ЖКГ виконавчого комітету Рівненської міської ради начальника відділу благоустрою Юрченка О.А., головного спеціаліста відділу благоустрою Потапчука В.В., представника комунального РШЕУ автомобільних доріг Вашкевича І.В. зафіксували факт проведення робіт з демонтажу самовільно встановленої металевої огорожі без відповідного дозволу біля 1-поверхової прибудови 2х поверхового будинку АДРЕСА_1 . Демонтовані секції огорожі в кількості 6 шт. передані на зберігання в комунальне РШЕУ автомобільних доріг.

Як було встановлено в судовому засіданні, та не спростовано представниками відповідачів, з приписом №25 від 05 листопада 2020 року позивачка ознайомилась в газеті «7 Днів» від 14 листопада 2020 року, з якого, зокрема вбачається, що припис винесено на підставі Правил благоустрою міста Рівного, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 №512 (надалі правила).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (далі - Закон №2807-IV), благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. В той же час, заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.

Згідно із ч. 2 ст. 10 Закону №2807-IV, до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, зокрема, належить: забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону №2807-IV, на об`єктах благоустрою забороняється: самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 17 Закону №2807-IV передбачено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів.

Згідно із ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 20 Закону №2807-IV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону №2807-IV правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

Згідно із пп. 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Частиною 1 ст. 73 цього Закону встановлено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ст. 21 Закону №2807-IV, мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством.

Відповідно до п. 1.1 Правил благоустрою міста Рівного, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28 квітня 2011 року № 512, дані правила встановлюють єдині та обов`язкові для виконання норми і вимоги у сфері благоустрою, визначають порядок прибирання та утримання міських територій, у тому числі і прилеглих до меж будівель, споруд та огорож, а також внутрішніх виробничих територій, для всіх юридичних і фізичних осіб, користувачів або власників земельних ділянок, забудовників, власників та орендаторів приміщень, споруд, будівель, розташованих на території міста, незалежно від форм власності, відомчої приналежності та громадянства.

Згідно підпунктів 5.1.9. та 5.1.13. Правил на об`єктах благоустрою міста забороняється: проводити земельні, будівельні, монтажні та інші роботи без дозволу (ордера), виданого в установленому порядку; самовільно встановлювати рекламоносії, різноманітні конструкції, інформаційно-рекламні плакати, стаціонарні малі архітектурні форми, технічні пристрої та технічні елементи, лінійні споруди та антенно-фідерні системи;

Підпунктом 11.2. Правил встановлено, що підставою для проведення робіт щодо встановлення малих архітектурних форм та тимчасових споруд є дозвіл (ордер) на проведення робіт з благоустрою, який видається за наявності дозволу на розміщення тимчасових споруд, виданого дозвільними органами в установленому порядку.

Підпунктами 11.3.6., 11.3.6.1., 11.3.6.3. Правил закріплено, що малі архітектурні форми та тимчасові споруди, які розміщені (встановлені або збудовані) без оформленої в установленому порядку відповідної дозвільної документації, з відхиленням від проекту, вважаються самочинно розміщеними малими архітектурними формами, тимчасовими спорудами чи конструкціями, а використання земельної ділянки під ці споруди класифікується як самовільне зайняття/захоплення землі.

Вищезазначені об`єкти підлягають демонтажу за кошти особи, яка здійснила встановлення.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне встановлення малих архітектурних форм та тимчасових споруд, не набуває права власності на них.

Разом з цим підпункт 11.4.1. Правил передбачає, що демонтаж, перевезення, зберігання самовільно встановлених малих архітектурних форм, тимчасових споруд та конструкцій, власники яких ухиляються від демонтажу (або власники яких не відомі), відновлення благоустрою на місці самовільного їх встановлення здійснюються за кошти місцевого бюджету. Відшкодування завданих збитків здійснюється в установленому порядку.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів. На об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо. Питання щодо благоустрою, в тому числі і щодо здійснення демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд та порядку його проведення, відноситься до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Крім того, розміщення малих архітектурних форм можливо лише за наявності дозвільної документації на таке розміщення.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання чи на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках, а може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що спірна металева конструкція без будь-яких дозволів та погоджень власника землі (РМР) самовільно була встановлена на проїжджій частині дороги, яка проходить повз приміщення належне позивачці.

ОСОБА_2 вказує на порушення її права власності здійсненим демонтажем огорожі, проте з такими доводами погодитись не можна. Самовільне спорудження МАФ (огорожі) не породжує у позивачки права власності, що має фундаментальне значення для захисту порушеного права у даній справі. Тобто, відсутність доказів законності встановлення спірної огорожі виключає можливість захисту права, яке не виникло та не могло виникнути через недотримання позивачкою встановленого законом порядку.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне розмежовувати право власності на законно споруджену огорожу з відповідним функціональним призначенням, на відведеній для цього земельній ділянці із дозволом на спорудження та на демонтовану незаконно встановлену огорожу, як сукупність конструктивних елементів.

Водночас оцінюючи надані позивачем докази права власності на демонтовану металеву конструкцію суд не вбачає достатніх підстав для висновку, що придбані матеріали були складовими при створенні саме цієї демонтованої конструкції, як нової речі в розумінні ст. 331 ЦК України, а отже й висновку про набуття права власності на неї.

Слід зауважити, що стороною позивача не надано жодних доказів, які б посвідчували будь-яке право ОСОБА_2 на земельну ділянку (оренда, власність), на якій стояла МАФ (огорожа), а її розташування поряд з її приміщенням не є підставою для розпорядження позивачкою цією земельною ділянкою та самовільного встановлення огорожі.

Таким чином, залишається недоведеним той факт, що проведений демонтаж призвів до порушення права власності позивачки на огорожу. Таке право у неї не виникало, а тому не може підлягати захисту у встановленому законом порядку.

Подання до місцевого суду клопотання (а.с.45) представником відповідача Комунального Рівненського Шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг у якому просив задовольнити позовні вимоги позивача в частині вимог до КП Рівненського ШЕУ без відповідного пояснення правової позиції, не заслуговує на увагу, суперечить встановленим обставинам справи та не змінює правову природу виниклих між сторонами правовідносин, яким колегія суддів дала належну правову оцінку та з огляду на норму ст. 206 ЦПК України не приймає таке визнання.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати в виді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2724 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 274, 367, 368, 374, 376, 377, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту інфраструктури та благоустрою Рівненської міської ради задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Департаменту інфраструктури та благоустрою Рівненської міської ради, Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Департаменту інфраструктури та благоустрою Рівненської міської ради 2724 гривні судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Боймиструк С.В.

Судді: Хилевич С.В.

Шимків С.С.