Дата документу 20.06.2023 Справа № 334/4342/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/4342/22 Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/807/707/23 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» червня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Качай Гроші» про визнання недійсним договору.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у травні 2022 року з реєстру Українського бюро кредитних історій йому стало відомо, що він є боржником за договором позики № 00-464750 від 06 жовтня 2019 року, укладеним між ним та ТОВ «Качай Гроші».

30 травня 2022 року ним було направлено заяву до керівника ТОВ «Качай Гроші» щодо існування кредитної заборгованості за договором № 00-464750, яка була отримана представником відповідача 18 липня 2022 року, проте відповіді на звернення він не отримав.

Зазначав, що не звертався до відповідача, не отримував жодних примірників кредитного договору, жодних своїх даних відповідачу не надавав, не укладав і не підписував кредитного договору для отримання коштів у борг, в тому числі з використовуванням електронного цифрового підпису, не мав на меті укладати які-небудь правочини з відповідачем.

Отже, заборгованості за кредитним договором він не має, з письмовою вимогою до нього про наявність та погашення заборгованості відповідач не звертався.

На підставі зазначеного просив визнати недійсним договір за № 00-464750 від 06 жовтня 2019 року, укладений між ним та ТОВ «Качай Гроші».

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2022 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір за № 00-464750 від 06 жовтня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Качай Гроші». Стягнуто з ТОВ «Качай Гроші» на користь держави судовий збір у розмірі 992 гривні 40 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «Качай Гроші» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки у випадку не підписання договору він визнається неукладеним, позивачем під час укладення кредитного договору були вказані його паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податку, адреса місця проживання та інші дані, проставлено галочки про отримання оферти, ознайомлення з правилами та умовами надання позики, введення СМС-коду, договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, Log file є належним доказом укладення кредитного договору, за договором отримано кошти, позивачем не доведено відсутність в нього рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав доказів на підтвердження укладання договору, у тому числі зазначення позивачем рахунку, на який необхідно здійснити перерахування коштів, а також доказів на підтвердження виконання відповідачем умов договору про перерахування грошових коштів на рахунок позичальника.

Апеляційний суд не може повністю погодитися із такими висновками суду з огляду на наступне.

Частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Матеріали справи свідчать, що 06 жовтня 2019 року ОСОБА_1 з метою отримання кредиту було здійснено реєстрацію на веб-сайті ТОВ «Качай Гроші» та надано наступні відомості: паспортні дані паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Ленінським в УМВС України в Запорізькій області 09.10.2013 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , номер маски карти - № НОМЕР_3 (банк-емітент ПриватБанк), на який було здійснено перерахунок грошових коштів (кредиту) по вказаному договору (а.с.25, 30-33).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В цей же день 06.10.2019 року ОСОБА_1 акцептував Оферту і між ним та ТОВ «Качай Гроші» був укладений Договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №00-46475 про надання фінансового кредиту (далі - Кредитний договір) у розмірі 2 400 грн. із додатком № 1 до договору (графік платежів), строком до 05 листопада 2019 року(а.с.26-29).

Згідно з пунктом 1.2 Кредитного договору сума кредиту складає 2400 гривень.

Відповідно до пункту 1.3 Кредитного договору строк дії кредиту 30 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит Кредитодавцю 5 листопада 2019 року, або в іншу дату, що визначається після автоматичного продовження строку дії Договору у порядку, передбаченому п.п.1.3.1-1.3.3 цього Договору.

Процентна ставка за користування коштами Кредиту становить 2% в день. Тип процентної ставки фіксована (пункт 1.4 Кредитного договору).

Згідно з пунктом 2.1 Кредитного договору кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування Кредитодавцем зі свого поточного рахунку в сумі 2400 грн. на карту Позичальника № НОМЕР_3 , емітовану банком України (далі - платіжна картка).

За використання Системи для дистанційного отримання кредиту Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю комісію в розмірі 400 гривень. Позичальник доручає Кредитодавцю утримати розмір зазначеної комісії з суми кредиту, що підлягає наданню Позичальнику на платіжну картку в момент такого надання. Тобто на платіжну картку Позичальника нараховується сума кредиту за вирахуванням зазначеної комісії, що становить 2000 гривень (пункт 2.2 Кредитного договору).

Вказаний договір укладений в електронній формі: проставлено галочки про отримання оферти, ознайомлення з правилами та умовами надання позики, введення СМС-коду з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, з проставлянням ОСОБА_1 електронного підпису одноразовим ідентифікатором (у вигляді цифрової послідовності), який направлявся на вказаний відповідачем мобільний номер телефону, що підтверджує Log file порядку укладання електронного договору (а.с.25, 30-33).

Згідно з інформаційною довідкою-повідомленням від 01 листопада 2021 року ТОВ «БЕСТПЕЙ», як оператора послуг платіжної інфраструктури (а.с.94), була проведена верифікація картки №51687хххххх0024 та проведено успішну транзакцію типу «виплата» кредиту: 06.10.2019 року в розмірі 2000 грн. на карту № НОМЕР_3 (банк-емітент АТ КБ «ПриватБанк»), яка була вказана ОСОБА_1 в Оферті (пропозиції укласти договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту) від 06 жовтня 2019 року при реєстрації (а.с.31-33).

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що долучена до відзиву на позовну заяву Оферта про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №00-46475 крім паспортних даних, РНОКПП позивача містить зазначений ним номер маски карти - № НОМЕР_3 (банк-емітент ПриватБанк), на який необхідно перерахувати кредитні кошти, Лог-файл порядку укладання договору, в тому числі на умовах фінансового кредиту №00-46475 від 06.10.2019 року між ОСОБА_1 (позичальник) та ТОВ «Качай Гроші», який є належним доказом укладання договору.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги, суд зазначив у рішенні про те, що відповідачем не надано доказів перерахування кредитних коштів на рахунок позивача.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2022 року судом було задоволено клопотання про витребування зокрема, документів, які підтверджують надання ОСОБА_1 кредитних коштів.

Проте матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем зазначеної ухвали суду.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового повідомлення (а.с.18) містить лише підтвердження отримання відповідачем судової повістки в судове засідання, призначене на 23.11.2022 року. В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_2 також посилалась на не отримання товариством відповідної ухвали суду.

До апеляційної скарги ТОВ «Качай гроші» долучило Повідомлення від 01 листопада 2021 року ТОВ «БЕСТПЕЙ», як оператора послуг платіжної інфраструктури, про верифікацію картки № НОМЕР_3 та успішно проведену транзакцію типу «виплата» кредиту: 06.10.2019 року в розмірі 2000 грн. на карту № НОМЕР_3 (банк-емітент АК КБ «ПриватБанк»), яка була вказана ОСОБА_1 в Оферті (пропозиції укласти договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту) від 06 жовтня 2019 року.

З метою повного та всебічного розгляду справи, перевірки доводів апеляційної скарги, згідно з вимогами ч.5 ст.12 ЦПК України колегією суддів ухвалою від 11 квітня 2023 року у АТ КБ «ПриватБанк» була витребувана інформація щодо належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , карти НОМЕР_4 ; повні реквізити карти НОМЕР_4 ; чи було здійснено переказ грошових коштів 06 жовтня 2019 року в розмірі 2000 грн. на зазначену карту, дата та час проведення операції.

Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 24.05.2023 року №20.1.0.0.07-230524/59165 картка за номером № НОМЕР_5 ємітована на ім`я ОСОБА_1 , та 06.10.2019 року о 17.01 год. здійснено зарахування на зазначену картку 2000 гривень (а.с.187).

Колегія суддів встановивши, що кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», та зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», та за відсутності належних доказів про те, що договір укладений іншою особою, а також наявністю в матеріалах справи доказів того, що грошові кошти перераховані на банківську картку, яка належить позивачу, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Саме аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св220).

За вказаних обставин, рішення суду згідно з вимогами п.п.2,4 ч.1 ст.276 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» про визнання недійсним договору.

Керуючись ст. ст. 374,376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2022 року у цій справі скасувати та прийняти постанову такого змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» про визнання недійсним договору відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 червня 2023 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: С.В. Маловічко

І.В. Кочеткова