Справа № 642/6946/21
№ провадження 2/646/237/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.23 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шиховцової А.О.

при секретарі судового засідання Погосян А.Ю.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача боргу у розмірі 300 000, 00 грн, який складається з суми позики 150 000, 00 грн та штрафу за неналежне виконання договору позики 150 000, 00 грн.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 01.03.2016 позивач уклав з ОСОБА_3 договір позики у простій письмовій формі, відповідно до умов якого позивач передав ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 прийняла у власність 6000 доларів США, що на момент укладання договору еквівалентно сумі 150000,00грн. Відповідно до п. 4 вказаного договору ОСОБА_3 мала повернути борг в строк до 01.03.2019 з виплатою відсотків за користування грошовими коштами. 01.09.2016 позивач направив поштою на адресу ОСОБА_3 претензію, яку остання отримала 05.09.2016. 01.03.2020 позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 07.03.2020 року на адресу Сьомої Харківської державної нотаріальної контори направлена заяву-претензію до спадкоємців померлої, щодо повернення боргу позивачу. Позивачу відомо, що померлій на праві приватної власності належить 2/6 частини квартири АДРЕСА_1 . 07.06.2018 ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно ОСОБА_1 . Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача, який є спадкоємцем померлої ОСОБА_3 борг за договором позики від 01.03.2016 у розмірі 150000,00грн та штрафу за неналежне виконання договору позики у розмірі 150000,00грн.

19.10.2021 ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу за вказаною позовною заявою передано до Комінтернівського районного суду м. Харкова із посиланням на положення ч. 3 ст. 30 ЦПК України, згідно з якою позови кредиторів спадкодавця, що подаються до прийняття спадщини спадкоємцями, пред`являються за місцезнаходженням спадкового майна або його основної частини.

12.11.2021 ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова передано на розгляд до Червонозаводського районного суду м. Харкова за підсудністю (адресою реєстрації відповідача).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2021 для розгляду вказаної справи визначено суддю Червонозаводського районного суду м. Харкова Шелест І.М.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду Червонозаводського районного суду м. Харкова №02-13/15 від 26.01.2023 щодо повторного автоматизованого розподілу невирішених судових справ, які перебували в провадженні ОСОБА_4 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду вказаної справи визначено суддю Червонозаводського районного суду м.Харкова Шиховцову А.О.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Шиховцової А.О. від 30.01.2023 цивільна справа прийнята до провадження та призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

23.02.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, в якому він не визнав позовні вимоги та просив відмовити у задоволенні позову. Він зазначив, що ОСОБА_3 мешкала у квартирі одна, зловживала алкогольними напоями та не мала родичів, крім відповідача. Договір був надрукований на комп`ютері, підпис ОСОБА_3 у договорі позики відрізняється від підпису, що знаходиться на заповіті. Відповідач зазначив, що ОСОБА_3 дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишила заповіт, де все майно заповіла відповідачу, проте жодних боргових зобов`язань у померлої не було. Відповідач також звернув увагу, що позивач не зазначив у позові, як саме і коли йому стало відомо про смерть ОСОБА_3 . Крім того, на розгляді у Комінтернівському районному суді м.Харкова та Червонозаводського районного суду м.Харкова перебували справи, де померла позичала гроші у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які проживають за однаковою адресою, є інвалідами та позичають гроші незнайомим людям. Відповідач вважає даний договір неналежним доказом у справі та вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова задоволене клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів та витребувано від Сьомої нотаріальної державної контори копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити.

У судовому засіданні відповідач просив відмовити у задоволенні позову, пояснив, що працював з ОСОБА_3 , вона була старанним працівником, проживала в квартирі одна, проте зловживала алкогольними напоями. Як знайомому, вона поскаржилася, що 4/6 частки від її квартири було викуплено шахрайськими діями позивача. За цим фактом відповідач звертався до органів поліції, щоб допомогти ОСОБА_3 , проте це не принесло результатів. Крім того, у багатьох судах м. Харкова та Харківської області знаходяться цивільні справи про стягнення з нього як спадкоємця заборгованості за фальшивими договорами позики, де позичальником була ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, дійшов таких висновків.

01.03.2016 ОСОБА_3 уклала з позивачем договір позики у простій письмовій формі, відповідно до умов якого позивач передав ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 прийняла у власність 6000 доларів США, що на момент укладання договору еквівалентно сумі 150000,00грн.

Відповідно до п. 4 вказаного договору ОСОБА_3 мала повернути борг в строк до 01.03.2019 з виплатою відсотків за користування грошовими коштами.

Також в умовах договору позики від 01.03.2016 вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики по одній з фіксованих процентних ставок один раз на місяць на суму позики. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Відсотки сплачуються позикодавцю один раз на місяць у готівковій формі до фактичної дати повернення позики по одній з фіксованих процентних ставок з розрахунку 1,5 % відсотків у календарний день за період за який відсотки не були сплачені достроково: 1% за тридцять календарних днів, надалі місяць якщо відсотки сплачуються достроково (наперед). Відсотки, які сплачуються позикодавцю не є неустойкою. Позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки один раз на місяць по одній з фіксованих процентних ставок. Заборгованість по сплаті відсотків не повинна перевищувати більше 31 % відсотка від суми позики. У випадку порушення позичальником умов договору позичальник зобов`язаний достроково виконати всі зобов`язання перед позикодавцем за договором в десятиденний строк з моменту порушення позичальником умов договору (а.с.4).

У зв`язку з невиконанням позичальницею зобов`язання за договором позики від 01.03.2016 позивач 01.09.2016 на адресу ОСОБА_3 направлено претензію, в якій вказано, що позикодавець просить сплатити борг у розмірі 714000,00грн., що складається з основного боргу у розмірі 150000 грн., заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 414000,00 грн., штрафу у розмірі 150000 грн. Доказів про особисте отримання претензії ОСОБА_3 05.09.2016 відсутні (а.с. 5).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 11.11.2019, актовий запис №16282, вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

07.06.2018 ОСОБА_3 склала на користь ОСОБА_1 заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 490, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д. (а.с.6).

07.03.2020 ОСОБА_2 направив на адресу Сьомої Харківської державної нотаріальної контори заяву-претензію до спадкоємців померлої ОСОБА_3 щодо повернення боргу за договором позики від 01.03.2016 (а.с.7-8).

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 06.05.2020 ОСОБА_3 належало 2/6 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

З довідки про ринкову вартість майна, виданої ТОВ «ЕКСПЕРТНИЙ ЗНАВЕЦЬ» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 703/17 від 18.07.2017 року) станом на 23.09.2021 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 557230,00грн (а.с.9).

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.09.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д., вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 є ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається з 2/6 частки квартири АДРЕСА_1 . Вартість 2/6 частки квартири складає 185000,00грн (а.с.59).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

У частині першій статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником суми позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносини за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

У Постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15 наголошується на тому, що суди, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа і, залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Частина 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, обов`язок доведення тих обставин, на які посилається сторона, як на обґрунтування свої вимог, покладений на відповідну сторону.

За положенням ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови, договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Постановою від 08 липня 2019 у справі №524/4946/16-ц Верховний Суд зазначив, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, повинна містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням його повернення і дати отримання коштів. У справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем та відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту і достовірності документа, на підставі якого доводиться факт укладення договору позики та його умов.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що в даному випадку та при вивченні наданих доказів та аспектів цієї справи, наданий позивачем в якості єдиного доказу договір позики від 01.03.2016 не є достатнім доказом на підтвердження факту безпосередньо передання вказаних грошових коштів ОСОБА_3 , доказів отримання нею претензії від 01.09.2016 також відсутні у матеріалах справи.

Отже, позивачем не доведено будь-якими доказами, які відповідають вимогам ст.ст. 77-80 ЦПК України, що саме ОСОБА_3 була позичальником у даному договорі позики. ОСОБА_3 померла, підтвердити або оспорити факт укладання даного договору нею особисто немає можливості, проводити судову почеркознавчу експертизу на підтвердження укладання договору позики позивач не забажав.

Частина 2 ст.1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Момент виникнення права власності на предмет за договором позики залежить від того, що саме передається позичальникові. Право власності на готівкові кошти виникає у позичальника в момент їх фактичної передачі. Отже, для укладення договору необхідно передання майна або вчинення іншої дії, яка свідчить про перехід права власності на річ. При цьому, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом виключно факту укладення договору, але не передачі грошової суми позичальнику.

Питання щодо наслідків укладання договору позики без фактичної передачі грошових коштів досліджувалось Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №464/5314/17 від 06.04.2020 року.

Як вказує ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Враховуючи вищевказану правову норму, для укладення договору необхідно передання майна або вчинення іншої дії, яка свідчить про перехід права власності на річ. При цьому, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Тому права і обов`язки сторін за договором позики не можуть виникнути до моменту реального його виконання, тобто до моменту передачі грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Отже, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд в справах цієї категорії. При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним.

Оцінюючи подані докази в сукупності, суд вважає, що позивачем не надано доказів, що підтверджують укладення договору позики та неналежне виконання померлою ОСОБА_3 умов договору позики, тому позовні вимоги про стягнення суми боргу зі спадкоємця, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 43, 49, 76, 247, 258-260, 268, 287, 288 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя А.О. Шиховцова