Справа №705/2169/23
2-о/705/74/23
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

23.06.2023 м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І, розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в якій просила суд: встановити факт, що вона, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період часу з січня місяця 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (по день смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 15.05.2023 заяву залишено без руху, надано заявнику строк не більше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для усунення недоліків заяви, зазначених в ухвалі.

05.06.25023 представником заявника ОСОБА_1 адвокатом Морозовим В.Ю. подано до суду клопотання про продовження строку усунення недоліків поданої позовної заяви та клопотання про витребування доказів.

Вивчивши матеріали заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, заявник при обґрунтуванні заявлених вимог зазначає, що у неї виникла необхідність набуття статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, з метою оформлення по досягненню відповідного віку пенсії по втраті годувальника, отримання пільг та подальшого судового врегулювання спорів щодо невиплати заробітної плати військовослужбовцю під час проходження служби.

Згідно з поданою заявою факт, який просить встановити заявник, має юридичне значення та породжує виникнення немайнового права.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту» сім`ям загиблих (померлих) ветеранів війни та сім`ям загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України надається ряд пільг, зазначених у даній статті.

Тобто, виходячи з долучених до заяви документів на обґрунтування підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, між заявником та відповідними державними органами, відповідальними за надання пільг, передбачених законом, існують публічно-правові відносини, щодо права заявника на отримання відповідних виплат та пільг, та підставою для їх отримання є, в тому числі, рішення суду про встановлення факту, яке просить встановити заявник.

Та хоча вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані необхідністю набуття статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, з метою оформлення по досягненню відповідного віку пенсії по втраті годувальника, отримання пільг та подальшого судового врегулювання спорів щодо невиплати заробітної плати військовослужбовцю під час проходження служби, будь-яких перешкод в реалізації таких прав нею не доведено, вказаними нею установами не заперечуються її нематеріальні права, на які вона посилається.

Крім цього, виходячи зі змісту та підстав поданої заяви, встановлення вказаного факту пов`язане з визнанням (підтвердженням) за заявником певного соціально-правового статусу як члена сім`ї військовослужбовця, який загинув, що не пов`язано з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням, і такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою в особі відповідного органу, уповноваженого на прийняття рішення про відповідні виплати та надання пільг тощо, та спори в межах таких правовідносин мають розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням факту, який просить встановити позивач, виникнення у неї певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто, цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно, у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц зазначив, що у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Верховний Суд, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнав недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Враховуючи, що у цій справі заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, Верховний Суд закрив провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та роз`яснив їй право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем, що загинув під час захисту суверенітету та територіальної цілісності України, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, оскільки наслідком задоволення вимог заявника про встановлення факту проживання з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу є підтвердження (визнання) певного соціально-правового статусу заявника як члена сім`ї військовослужбовця, який загинув, що пов`язано, в тому числі, з призначенням та отриманням відповідних виплат та пільг як члену сім`ї такого військовослужбовця, що свідчить про те, що такий спір має розглядатися у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства, оскільки жодне право, на яке посилається заявник та з яким пов`язано набуття нею відповідного правового статусу не впливає на виникнення в неї цивільно-правових правовідносин, а стосується виключно правовідносин з відповідними державними органами в межах публічно-правових правовідносин, а тому у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити та роз`яснити заявнику право звернутися з відповідною заявою до суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 10, 186, 293, 315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Cуддя О.І. Єщенко