Справа № 944/4711/22
Провадження №2/944/454/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Матвіїва І.М.

з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Яворів, цивільну справу за правилами загального провадження, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання право власності на 1/2 частину житлового будинку в спільному майні колишнього подружжя,

в с т а н о в и в:

28 вересня 2022 року адвокат Варениці В.С. в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання право власності на 1/2 частину житлового будинку в спільному майні колишнього подружжя.

В обґрунтування позову покликається на те, що 12 липня 1997 року позивач одружилася з відповідачем ОСОБА_2 . Від сумісного життя з відповідачем у них народилися двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на теперішній час повнолітніми. З початку подружнього життя я з відповідачем стали проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Під час подружнього життя вони вирішили за спільні кошти та спільною працею побудувати власний житловий будинок. На підставі поданої заяви рішенням Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області відповідачу ОСОБА_2 було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), кадастровий номер :04:002:0050, за адресою: АДРЕСА_2 . Після винесення наданої земельної ділянки в натурі (на місцевості) та отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку, відповідачем було замовлено та отримано у Відділі містобудування та архітектури Яворівської районної державної адміністрації Львівської області Будівельний паспорт на нове будівництво житлового будинку в смт Шкло Яворівського району Львівської області.

Весною 2006 року позивачем та відровідачем було розпочато будівництво житлового будинку, а саме: залито фундамент під майбутній будинок, придбалися будівельні матеріали: блоки, цегла, пісок, щебінь, цемент, арматура тощо. Протягом 2007- 2010 року продовжувалися загальнобудівельні роботи у вигляді спорудження стін, заливки стель, влаштування даху, штукатурка стін, влаштування стяжок, встановлення вікон, дверей, підведення електро-, газо- та водопостачання і каналізування, монтування опалення, облицювання керамічною плиткою, облаштування огорожі, воріт, хвіртки, благоустрій території тощо. Виконання робіт по спорудженню будинку здійснювалося різними особами на замовлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за спільні кошти, також надавали посильну допомогу на їх прохання батьки, родичі і знайомі як зі сторони відповідача ОСОБА_2 , так і з моєї ОСОБА_3 .

Після завершення будівництва у визначеному порядку відповідачем ОСОБА_2 було подано заяву про готовність будинку до експлуатації та на підставі рішення виконавчого комітету Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області №102 від 09.03.2010 року було 24.06.2010 року видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок загальною площею 199,5 кв.м., житловою площею 116,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , з подальшою державною реєстрацією права власності на таке нерухоме майно.

Однак в подальшому подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося, почали виникати сварки та скандали, в результаті чого шлюб між ними було розірвано.

Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо документального оформлення права власності на частку у житловому будинку, який набутий нами під час зареєстрованого шлюбу. Відповідач ОСОБА_2 відмовляється подати до нотаріуса спільну заяву про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 20.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 11.04.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши в порядку загального позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 12.07.1997 у Новояворівській міській раді Львівській області, зареєстровано шлюб, актовий запис №111, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 13.07.2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвали шлюб, актовий запис №11. Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_7 .

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, від 25.07.2005 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності, належить земельна ділянка загальною площею 0,1500 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно із Витягу про реєстрацію права власності нерухоме №26515216 від 24.06.2010 року, власником житлового за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 .

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За нормами сімейного законодавства, умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя (ч. 3 ст. 61 та ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статтею 372 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Пунктом 22 вказаної Постанови Пленуму встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України, а відповідно до п.24 та п.25 Постанови, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Вирішуючи спір між колишнім подружжям про поділ майна, суд встановлює: 1) обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства - ним є будинок та комплекс будівель та споруд; 2) з`ясовує джерело та час його придбання, - майно придбане в період наявних офіційно зареєстрованих шлюбних відносин.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення закону, суд приходить до висновку, що житловий будинок загальною площею 199,5 кв.м., житловою площею 116,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться на земельній ділянці, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:002:0050, за адресою: АДРЕСА_2 , які зареєстровані за відповідачем ОСОБА_2 на праві власності, є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, а тому підлягають розподілу.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, частки майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю, є рівними.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК (п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

За змістом ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Таким чином, враховуючи, що житловий будинок загальною площею 199,5 кв.м., житловою площею 116,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться на земельній ділянці, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:002:0050, за адресою: АДРЕСА_2 , є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя стороною відповідача не надано, а тому, суд дійшов висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, по 1/2 частині.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання право власності на 1/2 частину житлового будинку в спільному майні колишнього подружжя задовольнити повністю.

Визнати житловий будинок загальною площею 199,5 кв.м., житловою площею 116,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться на земельній ділянці, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:002:0050, за адресою: АДРЕСА_2 , об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 199,5 кв.м., житловою площею 116,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться на земельній ділянці, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:002:0050, за адресою: АДРЕСА_2 , припинивши право власності на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку за ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 1609 (одна тисяча шістсот дев`ять) грн 29 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23 червня 2023 року.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя І.М.Матвіїв