Справа № 138/3522/23
Провадження №:2-з/138/25/23
У Х В А Л А

Іменем України

20 грудня 2023 року м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Холодова Т.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільської державної нотаріальної контори Вінницької області про визнання протиправною та скасування постанови державного нотаріуса. Провадження у даній справі відкрито 19.12.2023.

04.12.2023 разом з позовною заявою позивача ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони Могилів-Подільській державній нотаріальній конторі Вінницької області вчиняти будь-які дії щодо оформлення спадкового майна та заборони видавати свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа № 346/09, реєстраційний номер у спадковому реєстрі № 47524733).

Заява мотивована тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим, позивач, звернувшись до Могилів-Подільської державної нотаріальної контори Вінницької області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , отримала відмову, у зв`язку з тим, що в Спадковому реєстрі містяться відомості про скасування вказаного заповіту. Позивач, не погоджуючись із даною постановою державного нотаріуса звернулась до суду з вказаним вище позовом. При цьому, позивач зазначає, що невжиття зазначених нею заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якщо воно буде прийняте на її користь, а тому просить вжити вказаних вище заходів забезпечення позову.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, а також матеріали цивільної справи, що стосуються даної заяви, вважаю, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України. Зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Також згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 6 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, визначено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібних висновків дійшла Велика Палати Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Так, обґрунтовуючи свою заяву про забезпечення позову шляхом заборони Могилів-Подільській державній нотаріальній конторі Вінницької області вчиняти будь-які дії щодо оформлення спадкового майна та заборони видавати свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зазначає, що невжиття вказаних заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також утруднить розподіл майна померлого ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_3 між їхніми спадкоємцями. При цьому предметом позову поданого до Могилів-Подільської державної нотаріальної контори Вінницької області,з яким позивач звернулась до суду є визнання протиправною та скасування постанови державного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Однак жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на дату звернення позивача до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони нотаріусу видавати будь-кому свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом не було видано свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 суду не надано, що, як наслідок, ставить під сумнів ефективність захисту прав та законних інтересів позивача шляхом вжиття судом обраного нею заходу забезпечення позову.

З урахуванням предмету позову, позивачем також не доведена наявність такої підстави для забезпечення позову як ускладнення виконання майбутнього рішення суду, оскільки позов має немайновий характер і стосується визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, а не визнання за позивачем права власності на належне спадкодавцю ОСОБА_2 майно.

При цьому позивачем взагалі не зазначено, яким чином видача свідоцтва про право на спадщину може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про скасування постанови нотаріуса про відмову видати свідоцтво про право на спадщину.

За таких обставин, враховуючи, відсутність належного обґрунтування позивачем обраного нею заходу забезпечення позову з точки зору гарантування ефективного захисту її прав, суд приходить до висновку про відсутність передбачених ч.1 ст.149 ЦПК України підстав для забезпечення позову ОСОБА_1 до Могилів-Подільської державної нотаріальної контори Вінницької області про визнання протиправною та скасування постанови державного нотаріуса, у зв`язку з чим в забезпеченні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258-261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.Ю. Холодова