Справа № 450/3568/23 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/3010/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області в складі судді Даниліва Є.О. від 31 липня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 липня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 липня 2023 року, а справу направити до Пустомитівського районного суду Львівської області для продовження розгляду.

Зазначає, що суд виносячи ухвалу про відмову у видачі судового наказу мотивував тим, що вона звернулася до суду з об`єднаними вимогами щодо стягнення аліментів з боржника, а саме відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України та відповідно до п.5 ч.1 ст. 165 ЦПК України. Проте, суд першої інстанції помилково доходить до висновку, що нею зазначено дві вимоги у заяві про стягнення аліментів, оскільки заява містить лише одну вимогу, а саме стягнення аліментів на одну дитину заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Щодо твердої грошової суми у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку нею не вказувалось. Оскільки, закон передбачає мінімальний гарантований розмір аліментів, який не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму, як і межу верхнього рівня аліментів - не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, тому її посилання на нижню межу не є окремою вимогою чи вимогою твердої грошової суми.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів заяви про видачу судового наказу, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 161, 165, 166 ЦПК України та відмовляючи у видачі судового наказу про стягнення аліментіввиходив з того, що заявник звернувся до суду з заявою про стягнення аліментів, в якій просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/ 4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Постановляючи ухвалу суд виходив з того, що як вбачається з матеріалів справи про видачу судового наказу, заявник звернувся до суду з вимогою про стягнення з боржника аліментів на утримання дитини у розмірі 1/ 4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, однак така об`єднана вимога заявника не передбачена нормами п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, у зв`язку з чим у видачі судового наказу слід відмовити. Згідно із ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. За таких обставин, заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, обставини, які суд визнав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

27 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій просила:

- видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Наказне провадження це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ "Наказне провадження" ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Також, згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, заявниця просить видати судовий наказ про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Тобто, заявницею заявлено одну вимогу про видачу судового наказу про стягнення аліментів у частці від доходу батька у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, а не у твердій грошовій сумі, чи об`єднано дві вимоги як помилково вважав суд першої інстанції.

Відповідно у даному випадку повинен застосовуватися п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України.

Окрім цього, згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вказаної норми закону заявницею у заяві і вказано про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, оскільки предметом спору є одна вимога про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, у суду першої інстанції не було підстав для відмови у видачі судового наказу, а тому оскаржувану ухвалу, як таку, що постановлена без дотримання вимог закону та всупереч обставинам, що мають значення слід скасувати з направленням справи для вирішення питання про видачу судового наказу до суд першої інстанції, що повинно бути здійснено з чітким дотриманням, зокрема, і згаданих вище вимог процесуального закону.

Відповідно до вказаного слід задовольнити апеляційну скаргу визнавши її доводи обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 липня 2023 року скасувати.

Справу направити для вирішення питання про видачу судового наказу до Пустомитівського районного суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді : Н.П. Крайник

М.М. Шандра