ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2023 року м. Кропивницький

справа № 398/3283/22

провадження № 22-ц/4809/659/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Головань А.М., Дуковський О.Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2023 року (суддя Подоляк Я.М.),-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у вересні 2022 року звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , вимоги заявлені до ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог вказано, що позивач придбала у ОСОБА_2 , в інтересах якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_3 , житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , договір посвідчує складена між сторонами розписка.

Будинок належить відповідачу в порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. За умовами угоди вона надала довіреній особі грошові кошти у розмірі 4000,00 доларів США, а довірена особа надала розписку про їх отримання.

На момент укладення договору купівлі-продажу будинку, відповідач, через свою уповноважену особу, отримав від позивачки ОСОБА_1 грошові кошти у повному обсязі, про що зазначено в розписці.

У нотаріуса посвідчити договір купівлі-продажу позивач не має можливості, оскільки відповідач не здійснює жодних дій, спрямованих на нотаріальне посвідчення договору.

Звернення до суду подано відповідно до ст. 220 Цивільного кодексу України.

Відзив на апеляційну скаргу сторона відповідача не подала.

До суду ОСОБА_2 подав заяву про визнання позовних вимог, вказавши, що в суді не зможе приймати участь, так як через декілька днів відбуває для несення служби (а.с. 76).

Короткий зміст оскарженого судового рішення

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.02.2023 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції виснував, що обставини визначені позивачкою про укладення між нею та ОСОБА_2 , в інтересах якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_3 , договору купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 не підтверджуються змістом розписки, що міститься в матеріалах справи. Докази у справі не свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу та повного виконання його умов.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, якою просить рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що власник будинку, відповідач ОСОБА_2 , не заперечував проти розгляду справи та визнання за позивачем права власності на нерухомість, надав письмове підтвердження у вигляді заяви.

Позивачка проживає у спірному будинку та має реєстрацію, проте зареєструвати право власності на своє ім`я не виходить, так як дія довіреності, яку надавав ОСОБА_2 , завершилась, а він перебуває на військовій службі. Кошти за будинок нею сплачені, а час з переоформленням суттєво затягнувся.

Сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін не навмисно ухилилася від його нотаріального посвідчення, за таких обставин суд може визнати такий договір дійсним, без наступного нотаріального посвідчення.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана 29 березня 2023 року безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29 березня 2023 року витребувано з Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області матеріали даної цивільної справи.

Ухвалою суду від 28 квітня 2023 року відкрито провадження у даній справі; встановлено строк для подачі відзиву.

22 травня 2023 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 14 червня 2023 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

Учасників справи належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи (а.с.110-112,119).

Щодо участі учасників справи в суді апеляційної інстанції

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Від представника позивача, адвоката Ісмайлової А.В. надійшла про розгляд справи без участі позивача та її представника (а.с.118).

Судова повістка, направлена на адресу ОСОБА_2 повернулась до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній». Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.36). На вказану адресу відповідачеві направлялась кореспонденція судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідач про причини не отримання ним повісток і зміну свого місця проживання (перебування, знаходження), або місцезнаходження суд не повідомляв, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому відповідно до ст. ст.128, 131 ЦПК України, судова повістка про виклик до суду на 12 годину 00 хвилин 14 червня 2023 року ОСОБА_2 вважається врученою належним чином.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За положеннями ч.5 ст.268 ЦПК, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

02.04.2018 державним нотаріусом Олександрійської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Ліб В.В., посвідчена довіреність, за якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_3 бути його представником з питань оформлення його спадкових прав як за законом так і за заповітом на права і майно, що належало ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримувати на його ім`я Свідоцтва про право на спадщину за законом та/або за заповітом, реєструвати за ним право власності на вказане успадковане майно у відповідних реєструючих органах та розпоряджатися успадкованим ним майном: житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами чи відповідною його частиною та прилягаючою земельною ділянкою, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 з правом продажу за ціну та на умовах за розсудом представників з отриманням належних від продажу грошей, з правом укладання угод відносно вказаного успадкованого майна, з правом визначення строків та інших умов. Розписуватись за нього, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю. Довіреність видана строком на три роки та дійсна до 02.04.2021 року (а.с.5).

Згідно Cвідоцтва про право на спадщину за законом від 26 липня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Олександрійської державної нотаріальної контори №1 Москаленко Я.М., зареєстрованого в реєстрі за №3-367, ОСОБА_2 належить житловий будинок з господарським будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (а.с.8).

За розпискою, первісна дата від 04.09.2018, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Олександрійським МВ УМВС України в Кіровоградській області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , дала залог за будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 . Повну ціну за будинок визначено 4 000 доларів США. Розписка містить дати та суми платежів. Навпроти двох сум 400 та 200 доларів США стоїть підпис ОСОБА_3 . Дати складання та анкетних даних продавця розписка не містить (а.с. 7).

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За положеннями ст. 376 ЦПК підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши підстави оскарження, переглядаючи судове рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Предметом спору є визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, який всупереч вимогам закону не був нотаріально посвідчений.

За частиною 2 статті 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України (в редакції на час написання розписки) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України в редакції на час написання розписки).

Відповідно до частини першої статті 209 ЦК України в редакції на час написання розписки, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

В порядку статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 305/1468/16-ц, провадження № 61-9087св21, зазначено, що визнання дійсним договору на підставі частини другої статті 220 ЦК України допускається тільки для нікчемних правочинів (тобто для яких недотримання письмової форми пов`язується саме з відсутністю нотаріального посвідчення і це зумовлює їх нікчемність). Застосування частини другої статті 220 ЦК України можливо за наявності таких умов: досягнення між сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору; наявність письмових доказів досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору; повне або часткове виконання договору; ухилення однією зі сторін від його нотаріального посвідчення.

Згідно з частиною першою статті 655 ЦК України (у редакції на час написання розписки) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 657 ЦК України (у редакції на час укладення розписки) договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, провадження № 6-1288цс17, викладено правовий висновок, про те, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності можливості у сторони, не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

Оцінивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обставини позову не свідчать про безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та втрату можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі статтею 220 ЦК України.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна не за всіх умов може бути визнано судом дійсним за статтею 220 ЦК України, оскільки такий договір підлягає нотаріальному посвідченню, а набуті на його підставі права на нерухоме майно державній реєстрації, отже, судовим рішенням не може бути безумовно підмінено як процедуру нотаріального посвідчення договору, так і державну реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Більш того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на дві важливі обставини. Це пояснення позивачки в суді першої інстанції, що після укладення договору купівлі-продажу про що свідчить розписка, з`ясувалось що на будинок накладено арешт, через що нотаріально посвідчити вказаний договір не було змоги. Але станом на час розгляду в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості щодо арешту вказаного будинку відсутні. Дана інформація письмовими документами не підтверджена і суд в інтересах сторони, без підстав обумовлених процесуальним законодавством, такі обставини не з`ясовує.

Також ОСОБА_1 зазначає в позовній заяві, що будинок нею придбаний згідно розписки 04 вересня 2018 року, сама розписка дати складання не містить, натомість починаючи з 04.09.2018 року по 05.06.2019 року вказано про сплату коштів. Однак право на повне володіння в розуміння ст. 319 ЦК ОСОБА_2 набув 26 липня 2019 року, тобто поза межами зазначеної позивачем дати укладення договору купівлі-продажу. Текст розписки про передачу коштів «в залог за дім» не є доказом обумовленості всіх суттєвих умов правочину.

Визнання позову відповідачем не становить безумовну підставу для задоволення позову, за положеннями ст. 206 ЦПК визнання відповідачем позову не повинно суперечити закону.

Загальний висновок апеляційного суду

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2023 року,- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 16 червня 2023 року

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А.М. Головань

О.Л. Дуковський