Справа № 182/4483/22
Провадження № 2/0182/473/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.06.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі виконкому Нікопольської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

23.11.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

Позивачі, ОСОБА_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 звернулись до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Їхня мати, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно права власності на себе не оформлювала. Заповіту батьками складено не було.

10.11.2021 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області на підставі поданих ними заяв щодо оформлення їхніх спадкових справ на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_3 було винесено постанову, якою відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів та запропоновано звернутись до суду, враховуючи наступне.

Відповідно до Договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва жилого будинку на праві особистої власності житловою площею не більше 60 м2, який укладений 22.07.1975 року та посвідчений 14.08.1975 року нотаріусом Другої Нікопольської нот контори Новіковою Н.В. за реєстровим № 2878 їхньому батьку відповідно було виділено земельну ділянку для будівництва житла. Фактично, даний будинок було збудовано у період з 1977 по 1980 роки, на підтвердження чого батькові було надано довідку № 10 від 10.01.1984 року та Акт прийомки будинку до експлуатації. Після побудови житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами батько не звертався до відповідних органів щодо здійснення реєстрації свого права власності, про що свідчить відповідь КП «НРБТкДОР» № 860 від 12.10.2022 року. Але відповідно до ч.1 ст. 14 ЗУ «Про власність», прийнятий 7 лютого 1991 року, на території України, громадяни України мали право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель(присадибна ділянка). Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про власність» праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Таким чином, збудований будинок з надвірними будівлями та спорудами фактично є власністю батька.

Станом на 12.10.2022 року батьківський житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами відповідає всім вимогам законодавства, на кожну з позивачів видано технічний паспорт. Відповідно до технічного паспорту на земельній ділянці розміром 319 м2 розташовані: Житловий будинок (Літ. А), Літня кухня (літ. Б), Вбиральня (літ. В) та спорудження 1-3, І. Будинок складається з коридору 4.1 м2 (літ. 1), житлової кімнати 15,4 м2 (літ. 2), житлової кімнати 2 10,4 м2 (літ. 3), житлової кімнати 3 13,4 м2 (літ. 4) та кухні 7,6 м2 (літ. 5), а разом загальна житлова площа будинку складає 50,9 м2.

Зазначають, що на даний час, вони разом користуються спірним домоволодінням. Всі витрати після смерті батьків за будинок несуть разом, утримують його в належному стані, користуються земельною ділянкою разом. Будь у кого претензій щодо їхнього володіння та користування даними речами до них не має. Вони не мають можливості в нотаріальному порядку здійснити оформлення свого права на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті батька, а тому вимушені звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.01.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, по справі призначено підготовче судове засідання (а.с. 40-41).

Ухвалою суду від 14.03.2023 року закрито підготовче провадження по даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.94-95).

У судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява, згідно якої просить розглядати справу без її участі, без фіксації судового процесу технічними засобами, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с.92). Від позивача ОСОБА_1 також надійшла заява, про розгляд справи без її участі, без фіксації судового процесу технічними засобами, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.93).

Від представника Нікопольської міської ради О.О. Мкртчян надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача та прийняти рішення згідно чинного законодавства (а.с. 86-91).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов до наступного висновку.

На підставі ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно дост. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Згідно ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_3 (а.с.6). Іхня мати, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно право власності на себе не оформлювала (а.с.7). Заповіту батьками складено не було. Відповідно до Договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності житловою площею не більше 60 м2, який був укладений 22.07.1975 року та посвідчений 14.08.1975 року нотаріусом Другої Нікопольської нотконтори Новіковою Н.В, за реєстровим № 2878 батькові позивачів було виділено земельну ділянку для будівництва житла (а.с.18-19). Фактично, даний будинок було збудовано у період з 1977 по 1980 роки, на підтвердження чого батькові позивачів було надано довідку № 10 від 10.01.1984 року та Акт прийомки будинку до експлуатації (а.с.28-30). Після побудови житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами ОСОБА_3 не звертався до відповідних органів щодо здійснення реєстрації свого права власності. Спадкоємцями після смерті батька є лише позивачі.

Для оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_3 після смерті свого батька ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 звернулися до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ковтюх А.В.

З копії спадкової справи № 85/2021, заведеної після смерті ОСОБА_3 та наданої на запит суду приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ковтюх А.В. (а.с.48-85) вбачається, що 01.12.2021 року з відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 зверталися позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 49,52 зворот).

Однак, 10.11.2022 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ковтюх А.В. було винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії з наступних підстав, а саме, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, так як спадкодавець не звертався до відповідних органів щодо здійснення реєстрації свого права власності щодо житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_3 після закінчення його будівництва (а.с.26,27).

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Нікопольське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» № 860 від 12.10.2022 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_3 , станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. Згідно примітки сарай «Г» побудований до 05.08.1992 року не підлягає прийняттю в експлуатацію (а.с.31).

Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 12.10.2022 року, виданого КП «Нікопольське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» на земельній ділянці розміром 319 м2 розташований будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який складається з: житлового будинку (літ. А), літньої кухні (літ. Б), вбиральні (літ. В), сараю (літ. Г) та споруджень 1-3, І. (а.с. 13-17).

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Будівництво будинку батько позивачів завершив в 1978 році, а господарські будівлі, а саме літню кухню в 1971 році, вбиральню в 1971 році, а гараж в 1991 році, що підтверджується Технічним паспортом на будинок садибного типу виготовленим станом на 12 жовтня 2022 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є технічний паспорт на будинок, що складається БТІ.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» від 05 серпня 1992 року № 449, - до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. У зв`язку з чим загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 05 серпня 1992 року.

Ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку та вказує на те що житлові будинки збудовані до 05 серпня 1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають і право власності на них може бути зареєстроване в спрощеному порядку на підставі технічного паспорту та виписки (довідки) з погосподарської книги.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, можуть зареєструвати право власності на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно). За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на будинки збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Враховуючи той факт, що житловий будинок по АДРЕСА_3 був побудований в 1978 році, а господарські будівлі, а саме літня кухню в 1971 році, вбиральня в 1971 році, а гараж в 1991 році, що підтверджується вищезазначеним Технічним паспортом на будинок, та те, що земельна ділянка для будівництва житлового будинку виділялася ОСОБА_3 , суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.1216-1218,1220-1223,1225,1261,1268-1270 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі виконкому Нікопольської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку літ.А загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: літню кухню літ.Б, вбиральню літ. В, сарай літ. Г, спорудження № 1-3, І, розташований за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку літ.А загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: літню кухню літ.Б, вбиральню літ. В, сарай літ. Г, спорудження № 1-3, І, розташований за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його оголошення.

Суддя: О. В. Рунчева