Справа № 274/4939/22 Провадження № 2-др/274/10/23 ДОДАТКОВЕ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. за участю секретаря судового засідання Юсової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача - адвоката Поліщук Ю.В. про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.06.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

У судовому засіданні 06.06.2023 представником позивача до закінчення судового зсідання було заявлено про стягнення судових витрат з ОСОБА_2 .

Оскільки питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішено, просить суд винести додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11200,00 грн.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.06.2023 заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі 274/4939/22 передано судді Большаковій Т.Б.

15.06.2023 представником відповідача адвокатом Мусевич А.І. подано заперечення на заяву про стягнення витрат на правову допомогу. В обґрунтування поданих заперечень зазначає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим через неспівмірність зі складністю справи, наданими послугами та їх необхідністю, досвідом адвоката, часом витраченим адвокатом та обсягом наданих послуг. 16.09.2022 ОСОБА_1 до суду подано позовну заяву, в якій зазначено, що орієнтовний розмір понесених судових витрат у зв`язку з розглядом справи становить 6000,00 грн. Проте, до позовної заяви не було долучено попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи. Тобто, зазначені витрати на правову допомогу у розміроі 11200,00 грн не доведені, як реальні.

Сторони в судове засідання не з`явилися про день, час і місце розгляду повідомлені належним чином.

19.06.2023 представник позивача адвокат Поліщук Ю.В. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд заяви про винесення додаткового рішення за відсутності учасників провадження, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню

Згідно з п. 3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Приписи ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи застосовуються і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні, що узгоджується із правовою позицією викладеною у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 (справа №755/9215/15-ц).

ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суд

Судом встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.06.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16879,00 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання витрат по сплаті судового збору.

Враховуючи, що представник позивача у передбачений ч.8 ст. 141 ЦПК України строк направив до суду докази понесення позивачем судових витрат, а також те, що під час ухвалення рішення у справі судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, суд вважає наявними підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI«Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі-Закон №5076-VI), договір пронадання правовоїдопомоги -домовленість,за якоюодна сторона(адвокат,адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу надавалась правнича допомога адвокатом Поліщук Ю.В., яка здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ № 001100 від 29.08.2019, виданого Радою адвокатів Житомирської області та представляла інтереси позивача за договором про надання правової допомоги від 01.09.2022 б/н.

Представником позивача було заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11200,00 грн.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу заявником подано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.09.2022 б/н; ордер про надання правничої (правової) допомоги серії АМ №1013894, 10.02.2023,актом прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №б/н від 01.09.2022.

Відповідно до пункту 3.1 Договору про надання правової допомоги від 01.09.2022 б/н, за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2 Договору Клієнт сплачує Адвокатському бюро винагороду з розрахунку 800 грн за 1 годину роботи Адвоката при складанні процесуальних документів, ознайомлення з матеріалами, наданні консультацій та участі в процесуальних діях та 1000 грн за участь у кожному судовому засіданні.

Згідно акту №1 прийому-передачі наданих послуг від 06.06.2023 до Договору про надання правової допомоги №б/н від 01.09.2022, ОСОБА_1 відповідно до п.1 прийняв наступні послуги: зустріч та усна правова консультація Клієнта, узгодження правової позиції 800,00 грн; пошук та аналіз нормативно-правової бази та судової практики 800,00 грн; підготовка та подання до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області позовної заяви 2400,00 грн; участь в судових засіданнях 4000,00 грн; ознайомлення з матеріалами цивільної справи 800,00 грн; підготовка та подання клопотання про збільшення позовних вимог від 15.12.2022 400,00 грн; підготовка та подання заперечення проти клопотання про допит свідків від 21.02.2023 400,00 грн; підготовка та подання клопотань про приєднання до матеріалів справи письмового доказу від 13.02.2023, від 07.03.2023 та від 03.04.2023 1200,00 грн; підготовка та подання клопотання про повернення до з`ясування обставин справи від 01.05.2023 400,00 грн.; загальна вартість наданих послуг становить 11200,00 грн. Відповідно до п.4 указаного акту, оплата наданих послуг здійснюється Клієнтом після набрання законної сили рішенням суду у справі №274/4939/22.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленомузакономпорядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду № 810/3213/16 від 04.08.2020, № 640/15803/19 від 05.08.2020.

У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахування вищевикладеного, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу згідно поданої заяви, суд враховує заперечення представника відповідача, яке фактично містить клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, посилаючись на те, що такий розмір є завищений і вважає його необґрунтованим.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд прийшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності цих витрат.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу суд враховує, що ця справа є типовою і предмет спору в ній не є складним, характер позовних вимог є розповсюдженою категорією цивільних справ, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не займали значних витрат часу на їх виготовлення.

Тому, враховуючи складність даної справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, суд вважає, що обґрунтованими і пропорційними до предмета спору є витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 5000 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

За таких обставин, клопотання про стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 246, 247, 259, 263-265, 270, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про винесення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА