Справа № 307/5460/23
Провадження № 2/307/990/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2023 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Гримут В.І.
за участі секретаря судового засідання Ком`яті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії,
ТОВ «Закарпаттяенергозбут» звернулося до суду з вищевказаним позовом.
Посилається на те, що між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 429, провадить господарську діяльність з постання електричної енергії споживачу.
Відповідачу ОСОБА_1 здійснюється постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за вищевказаною адресою та оплатою рахунків виставлених ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за спожиту електричну енергію за вказаною адресою, що підтверджується копією абонентської книжки за особовим рахунком НОМЕР_1 .
Споживачем ОСОБА_1 відмови від приєднання до такого договору подано не було, а відтак, сторони взяли на себе певні права та обов`язки, в тому числі й щодо постачання електричної енергії до будинку АДРЕСА_1 .
Згідно п. 2.1. договору про постачання електричної енергії постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Відповідно до п. 6.2. договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору, а постачальник в свою чергу згідно пп. 1 п. 7.1 договору має право отримувати від споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього договору.
Із підпункту 5.8. цього договору вбачається, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Згідно п. 9.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.
Як вбачається із абонентської книжки особового рахунку вказаний особовий рахунок № НОМЕР_1 заведено на ОСОБА_1 , останньому ТОВ «Закарпаттяенергозбут» забезпечує постачання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Право власності на вищевказане майно належить ОСОБА_1 .
Внаслідок неналежного виконання вищезазначених вимог законодавства та взятих на себе зобов`язань, у ОСОБА_1 перед товариством утворилася заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 9040.40 грн за період з 01.09.2023 по 21.11.2023, оплату якої боржник у порядку та строки, визначені договором та ПРРЕЕ в добровільному порядку не здійснив, що також підтверджується загальною карткою споживання за особовим рахунком № НОМЕР_2 .
Просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію, сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно до вимог статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.
Представник позивача додав до позовної заяви копію публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розміщений на сайті ТОВ «Закарпаттяенергозбут».
В судовому засіданні встановлено, що предметом договору є продаж електричної енергії споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії та здійснював споживання електричної енергії у будинку АДРЕСА_1 .
Заяву про відмову від приєднання до такого договору ОСОБА_1 не подавав.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 354974095 від 19.11.2023 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 .
Як вбачається з виписки з абонентської книжки особового рахунку № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , періодично сплачував кошти за спожиту електроенергію, але не в повному обсязі, у зв`язку з чим має заборгованість за спожиту в період з 1 вересня 2023 року по 21 листопада 2023 року електроенергію в сумі 9040.40 гривні.
Відповідно до підпункту 3.3 цього договору постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої оплати за спожиту електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору.
Згідно підпунктів 5.1. та 5.8 цього договору споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Відповідно до підпункту 6.2. цього договору споживач, зокрема, зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.
Згідно підпункту 9.1. за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Водночас ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» слід стягнути 9040.40 гривень.
Частинами першою та третьою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 906/194/18 Верховний Суд дійшов висновку, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Водночас у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 Верховний Суд зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
У постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19) Верховний Суд наголосив, що «гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовною заявою відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у сумі 2118.4 гривень підлягає стягненню з відповідача повністю.
Однак, в частині витрат на правничу допомогу адвоката заява підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 3 до додатку № 13 до договору про надання правової допомоги № 26 від 25.04.2019 вартість надання об`єднанням правової допомоги клієнту за здійснення в інтересах клієнта наступних дій: вивчення та аналіз наданих клієнтом документів, формування позиції клієнта у справі; надання консультації клієнту; визначення та аналіз норм матеріального та процесуального права для підготовки позовної заяви; збір та аналіз доказів необхідних для подання позовної заяви; підготовка та направлення в суд першої інстанції позовної заяви з додатками та направлення відповідачу копії позовної заяви з метою забезпечення захисту прав і законних інтересів клієнта у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до будь-якої з перелічених в п. 1 цього додатку № 13 осіб, згідно договору про надання правової допомоги від 25.04.2019 № 26 та цього додатку № 13 складає 7000 грн без ПДВ в суді першої інстанції, незалежно від кількості та обсягу складених процесуальних документів та незалежно від результату розгляду справи у суді першої інстанції.
Із акту про надання правової допомоги № 45/23 від 20.11.2023 вбачається, що об`єднання, в межах договірних зобов`язань по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення суми 9040.4 грн, виконані наступні дії: вивчення та аналіз наданих клієнтом документів, формування позиції клієнта у справі, надання консультації клієнту, визначення та аналіз норм матеріального та процесуального права для підготовки позовної заяви, збір та аналіз доказів необхідних для подання позовної заяви, підготовка та направлення в суд позовної зави та направлення відповідачу ОСОБА_1 копії позовної заяви. Загальна кількість затраченого часу 12 годин.
Тобто вартість однієї години роботи адвоката оцінено в 583.33 гривні.
Суд вважає, що зазначені у позовній заяві витати на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень є завищеними оскільки така сума не є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом роботами. Справа є типовою, нескладною, не потребує додаткового вивчення законодавства та судової практики, ціна позову малозначна, для позивача вона не має особливого значення, підготовка позовної заяви не потребує значного часу. Тому суд приходить до висновку, що сума 2333.32 гривні, (4 години), відповідає наданим адвокатом послугам.
За таких обставин, керуючись стст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, стст. 525, 526, 599, 610, 612, 629 ЦК України суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий В.І. Гримут