Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.

за участі секретаря судового засідання Гефнер К.-С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання права власності на частку (пай),-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,15 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, розташованої в КСП «Золота Нива», села Коритняни, Ужгородського району, Закарпатської області на підставі сертифікату серії ЗК №000547.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до запису в книзі №1 реєстрації сертифікатів на право власності на земельну ділянку (пай), що видана Ужгородською Районною державною адміністрацією КСП «Золота нива» було видано позивачці сертифікат на право на земельну частку (пай) ЗК №000547, площею 2,89 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться в селі Коритняни, Ужгородського району, Закарпатської області. Факт такого виділення підтверджується архівним витягом від 18.11.2022 року за №200 Ужгородської РВА Закарпатської області.

Відповідно до розпорядження голови Ужгородської РДА №40 від 30.01.2009 року «Про виділення в натурі земельних часток (паїв) та видачу державних актів» було вирішено виділити власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) земельні ділянки в натурі (на місцевості) та видати державні акти на право власності на земельну ділянку.

Позивачка зазначає, що втратила сертифікат на право на земельну частку (пай) ЗК №000547, площею 2,89 умовних кадастрових гектарів.

У зв`язку з втратою сертифіката вона звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області із заявою від 24.10.2022 року про видачу дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) ЗК №000547, площею 2,89 умовних кадастрових гектарів взамін втраченого.

Головним у правлінням Держгеокадастру у Закарпатській області було надано письмову відповідь від 24.10.2022 року № 476/225-22.036.1 відповідно до якої згідно запису в книзі №1 реєстрації сертифікатів на право власності на земельну ділянку (пай), що видана Ужгородською Районною державною адміністрацією КСП «Золота нива» було видано позивачці сертифікат на право на земельну частку (пай) ЗК№000547, площею 2,89 умовних кадастрових гектарів

Відповідно до бази даних Відділ №1 станом на 01.01.2013 року, інформація про державний акт на право приватної власності на землю, який міг бути виданий ОСОБА_1 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ЗК №000547, у Відділі №1 відсутня.

Також листом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області було надано письмову відповідь від 07.12.2022 року № П-123/0-189-22 позивачці було відмовлено у видачі дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) ЗК №000547, площею 2,89 умовних кадастрових гектарів взамін втраченого та рекомендовано звернутися для вирішення даного питання до Ужгородської РВА або з позовом до суду про визнання права власності на земельну частку (пай) ЗК №000547, площею 2,89 умовних кадастрових гектарів.

Звернувшись до Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області, позивачу було роз`яснено, що у зв?язку із відсутності бланків сертифікатів на право на земельну частку (пай) видати дублікат документа є неможливим, тому необхідно звернутися до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай).

Підтвердження права власності позивачки на земельну частку (пай) для неї є важливим, оскільки надасть змогу реалізувати в подальшому її права та інтереси, отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою шодо відведення земельної ділянки у власність для ведення сільськогосподарського виробництва.

Ухвалою суду від 19.10.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження.

03.11.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача - Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області Багари Ю.М., в якому просить відмовити у задоволенні даного позову. Обґрунтовує даний відзив тим, що з набранням чинності 01.01.2019 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» внесено зміни до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно яких повноваження районної державної адміністрації щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) виключені.

Окрім того, зазначає, що наразі в законодавстві не передбачений порядок відновлення втрачених сертифікатів та видачі дублікатів сертифікату на право на земельну частку (пай). В райдержадміністрації відсутні бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай). Вважають, що факт втрати оригіналу сертифікату позивачем не доведено.

04.12.2023 року представником позивача адвокатом Михалків Б.С. до суду подано копію газети «Новини Закарпаття» №37 (5501) від 24.09.2022 року в якій міститься оголошення наступного змісту «Вважати недійсним втрачений сертифікат на право власності на земельну часту (пай) ЗК №000547, виданий на прізвище ОСОБА_1 », дану копії газети просить долучити до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 27.11.2023 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, при цьому адвокат Михалків Б.С. подав заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом належним чином. Однак, у відзиві на позов просила розгляд справи проводити без їх участі за наявними матеріалами у справі.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України визначено загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області від 30.01.2009 року №40 «Про виділення в натурі земельних часток (паїв) та видачу державних актів» вирішено виділити власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) земельні ділянки в натурі (на місцевості) та видати державні акти на право власності на земельну ділянку.

Згідно додатку №2 до розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області від 30.01.2009 року №40, до списку власників сертифікатів на право на земельну частку (пай), яким виділяються земельні ділянки в натурі (на місцевості) та видаються державні акти на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Коритнянської сільської ради, за межами населених пунктів, входить ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , сертифікат ЗК №000547, площа 1,5641 га, урочище Надьберок-І.

Згідно з доданої до позовної заяви копії газети «Новини Закарпаття» №37 (5501) від 24.09.2022 року, в останній міститься оголошення наступного змісту «Вважати недійсним втрачений сертифікат на право власності на земельну часту (пай) ЗК №000547, виданий на прізвище ОСОБА_1 ».

24.10.2022 року позивачка звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області із заявою про видачу дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) взамін втраченого сертифікату.

Згідно відповіді Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області за №476/225-22-0.36,1 від 24.10.2023 року вбачається, що згідно запису в книзі №1 реєстрації сертифікатів на право власності на земельну ділянку (пай), що видана Ужгородською Районною державною адміністрацією КСП «Золота нива» №105, ОСОБА_1 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) ЗК №000547 площею 2,89 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до бази даних Відділ №1 станом на 01.01.2013 року, інформація про державний акт на право приватної власності на землю, який міг бути виданий ОСОБА_1 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ЗК №000547, у Відділі №1 відсутня.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області за №Л-123/0/189/6-22 від 07.12.2022 року, останні зазначили, що згідно п. 5 Указу Президента від 08.08.1995 №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» повноваження щодо видачі громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай), покладені на відповідні районні державні адміністрації. А також, зазначили, що у разі відмови районної державної адміністрації у видачі дубліката сертифіката, маєте право звернутися із позовом до суду про визнання права на земельну ділянку частку (пай).

Так, у відзиві на даний позов представник відповідача зазначив, що повноваження районної державної адміністрації щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) виключені та наразі в законодавстві не передбачений порядок відновлення втрачених сертифікатів та видачі дублікатів сертифікату на право на земельну частку (пай). Окрім того, в райдержадміністрації відсутні бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: 1) колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; 2) громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; 3) громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); 4) громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Громадянам земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Статтею 5 Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Так, сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Статтею 122 Земельного кодексу України повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або укористування: сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто, вищенаведені обставини та норми діючого нормативно-правового акту дають підстави стверджувати, що рішення щодо виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, належить до повноважень сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій, а розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення до повноважень Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Наряду з цим, правовідносини, пов`язані з приватизацією земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ ті організацій, врегульовані ст.25 ЗК України.

Так, ч.ч.1,10,11 згаданої статті встановлено, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ ті організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій.

Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно абз.2-3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання, відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Указом Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (п. 1, 2) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та Інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Як вбачається з приписів пункту 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720 від 08.08.1995 року, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Проте, у видачі сертифікату райдержадміністрацією позивачці було відмовлено, у зв`язку із відсутністю бланків сертифікатів.

Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Тому, зважаючи на наведені обставини та те, що позивачка довела своє право на земельну частку (пай), суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованими і є всі підстави для визнання за нею права на земельну частку (пай) розміром 2,15 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, розташованої в КСП «Золота Нива», села Коритняни, Ужгородського району, Закарпатської області на підставі сертифікату серії ЗК №000547.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання права власності на частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право на земельну частку (пай) розміром 2,15 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, розташованої в КСП «Золота Нива», села Коритняни, Ужгородського району, Закарпатської області на підставі сертифікату серії ЗК №000547.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Ужгородська районна військова адміністрація Закарпатської області, , місцезнаходження: 88017, м. Ужгород, вул. Загорська, 10.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, 6, місцезнаходження: 88000, м. Ужгород, площа Народна, буд. 4.

Повний текст рішення суду складено 21.12.2023.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник