Справа № 150/424/22
Провадження № 22-ц/801/983/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кушнір Б. Б.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 рокуСправа № 150/424/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 02 березня 2023 року, ухвалене суддею Кушнір Б.Б., повне рішення складено 07 березня 2023 року, в цивільній справі за позовом Вінницького обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг,

встановив:

У грудні 2022 року Вінницький обласний центр зайнятості звернувся до суду із даним позовом, в кому просив стягнути з ОСОБА_1 66 864,29 гривень, що були виплачені останній як допомога по безробіттю за період з 04.10.2021 по 29.06.2022.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 була зареєстрована в Чернівецькій районній філії Вінницького обласного центру зайнятості як особа, яка шукає роботу, з 04.10.2021 по 29.06.2022. На підставі поданих документів відповідачу 04.10.2021 надано статус безробітної та призначено виплату по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу, а з 29.06.2022 припинено виплату у зв`язку із дворазовою відмовою від пропонування підходящої роботи відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття». За період перебування на обліку в службі зайнятості відповідач отримала 66 864,29 гривень.

01.09.2022 до позивача від ГУ ПФУ у Вінницькій області надійшов лист, яким повідомлено, що відповідач перебуває в них на обліку та отримує пенсію за вислугу років. Пенсія була призначена з 26.12.2014 по 05.01.2015 та поновлена з 07.09.2021.

Неповідомлення відповідачем служби зайнятості про факт призначення пенсії за вислугу років з 26.12.2014 призвело до безпідставного отримання допомоги по безробіттю в період з 04.10.2021 по 29.06.2022.

20.09.2022 було складено Акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості призначення матеріального забезпечення, а 23.09.2022 видано наказ №09, у відповідності до якого ОСОБА_1 зобов`язана повернути всю виплачену їй суму допомоги по безробіттю.

Вказані документи отримано відповідачем 29.09.2022, однак, кошти в добровільному порядку повернуті не були.

Позивач наголошує, що саме факт призначення, а не отримання пенсії впливає на надання статусу безробітного, а особа має право отримати статус безробітного лише, якщо вона є особою працездатного віку до призначення пенсії, зокрема, на пільгових умовах. Відповідач, подаючи заяву про надання статусу безробітної підтверджувала, що пенсію їй не призначено, а також, що вона ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 02 березня 2023 року задоволено позов у даній справі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Вінницького обласного центру зайнятості допомогу по безробіттю в сумі 66 864, 29 грн, що були виплачені як допомога по безробіттю за період з 04.10.2021 по 29.06.2022, а також судовий збір у розмірі 2481 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У скарзі зазначає, що суд не надав належної оцінки доказам відповідача, які підтверджують факт надання достовірних відомостей. Підставою для стягнення з відповідача суми виплаченого забезпечення є встановлення одночасно умисного невиконання обов`язків та зловживання ними застрахованою особою. З 04.10.2021 по 29.06.2022 відповідач пенсійні виплати фактично не отримувала. Позивачем не доведено факт недобросовісності з боку відповідача.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві Вінницький обласний центр зайнятості просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що з 26.12.2014 ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років, яку вона отримувала по 05.01.2015.

У зв`язку із зарахуванням 06.01.2015 ОСОБА_1 на роботу, виплату пенсії було призупинено.

06.09.2021 ОСОБА_1 була звільнена із займаної посади вихователя дошкільного навчального закладу на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін.

04.10.2021 ОСОБА_1 подала на ім`я директора Чернівецької районної філії Вінницького обласного центру зайнятості ОСОБА_2 заяву про надання статусу безробітного, в якій просила надати їй статус безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». Вказала, зокрема, що їй не призначено пенсію на пільгових умовах та за вислугу років. У заяві також зазначено, що ОСОБА_1 ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.8).

Також цього ж числа ОСОБА_1 подала заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю, у якій просила призначити їй виплату допомоги по безробіттю в розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття». З умовами і тривалістю призначення допомоги по безробіттю відповідно ознайомлена (а.с.10).

ОСОБА_1 з Інформаційними матеріалами щодо невідворотності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про зайнятість населення та соціальне страхування на випадок безробіття ознайомлена, зобов`язалася протягом трьох робочих днів інформувати центр зайнятості про всі обставини та умови, що впливають на порядок виплати допомоги по безробіттю, зокрема, про призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, про що свідчить її підпис в Пам`ятці від 04.10.2021 (а.с.9).

12.10.2021 ОСОБА_1 підписала Індивідуальний план працевлаштування безробітного №00001, що містить зобов`язання, відповідальність сторін та перелік послуг центру зайнятості, спрямованих на працевлаштування клієнта за посадою/професією, а також під підпис була ознайомлена з Додатком 2 до цього плану - «Права та обов`язки зареєстрованих осіб».

Так, п.4.2.7 Індивідуального плану працевлаштування безробітного та п.п.3 п.2 Додатку до нього визначено обов`язок зареєстрованого безробітного: інформувати центр зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного, у разі необхідності та відповідно до законодавства повертати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг, що передбачено ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття»; своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення, надання соціальних послуг та припинення реєстрації (а.с.11,12).

З персональної картки №00010 встановлено, що статус безробітного ОСОБА_1 надано 04.10.2021, а припинено такий статус 29.06.2022 (а.с.7).

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26.08.2022, який отримано Чернівецькою районною філією Вінницького обласного центру зайнятості 01.09.2022, центр зайнятості повідомлено про факт перебування ОСОБА_1 на обліку і отримання нею пенсії за вислугу років. Вказано, що пенсія ОСОБА_1 була призначена згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26.12.2014 по 05.01.2015 та поновлена з 07.09.2021 (а.с.18).

Згідно акту №11 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття» від 20.09.2022, за результатами проведеного Чернівецькою районною філією Вінницького обласного центру зайнятості розслідування страхового випадку та обґрунтованості призначення матеріального забезпечення на випадок безробіття виявлено порушення ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття». Зазначено, що ОСОБА_1 зобов`язана повернути всю виплачену суму допомоги по безробіттю, яка нарахована за період з 04.10.2021 по 29.06.2022 (а.с.13-15).

Вінницьким обласним центром зайнятості листом від 22.09.2022 №07-50/3032-22 поінформовано Чернівецьку філію, що сума допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , що підлягає поверненню за період з 04.10.2021 по 29.06.2022 становить 66 864,29 грн, в тому числі за 2021 рік - 30 098,79 грн та за 2022 рік - 36 765,50 грн (а.с.16).

На момент звернення до суду із даним позовом кошти не повернуті.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття передбачені Законом України «Про зайнятість населення» № 5067-VI від 05.07.2012 (далі - Закон № 5067-VI).

У п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 5067-VI визначено, що безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 43 Закону № 5067-VI, статусу зареєстрованого безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема за віком, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус зареєстрованого безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам у день подання ними особистої заяви про надання статусу зареєстрованого безробітного до будь-якого обраного ними територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від наявності або відсутності у таких осіб задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування) (частина друга вказаної статті).

Отже, як слідує із вказаних норм, статусу безробітного не може набути особа, якій призначено пенсію, в тому числі на пільгових умовах.

Встановивши, що ОСОБА_1 з 26.12.2014 призначено пенсію за вислугу років, а із заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю вона звернулася 04.10.2021, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача 66 864,29 грн, які були виплачені їй як допомога по безробіттю за період з 04.10.2021 по 29.06.2022.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про те, що судом першої інстанції не було надано оцінки її доказам, які підтверджують факт надання достовірних відомостей, однак, вказані доводи відхиляються апеляційним судом.

З матеріалів справи встановлено, що провадження у справі відкрито судом першої інстанції 19.12.2022. В ухвалі про відкриття провадження відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також всіх доказів.

Копію вказаної ухвали ОСОБА_1 отримала 29.12.2022, тоді як заяву (клопотання) із доданими до неї (нього) доказами відповідачка подала 21.02.2023, тобто з пропуском визначеного судом строку.

Суд першої інстанції, встановивши, що вказані докази поданні з порушення строків, встановлених ухвалою суду від 19.12.2022 та вимог ч.7 ст.178 ЦПК України, а відповідачем не зазначено поважності неподання таких доказів у встановлений строк з причин, що не залежали від нього, не прийняв вказані докази до уваги, про що 02.03.2023 постановлено протокольну ухвалу.

Тобто суд мотивував свій висновок в частині відхилення доданих ОСОБА_1 до заяви (клопотання) від 21.02.2023 доказів на підтвердження викладених в ній обставин, і апелянт в апеляційній скарзі не спростувала вказаний висновок суду першої інстанції.

ОСОБА_1 не заперечує свою обізнаність з тим, що пенсію за вислугу років їй призначено саме з 26.12.2014, тобто на момент звернення до центру зайнятості вказаний факт вже відбувся і був їй відомий.

Однак, у підписаних ОСОБА_1 заявах остання під підпис повідомила, що їй не призначено пенсію на пільгових умовах та за вислугу років, тобто надала недостовірну інформацію.

ОСОБА_1 в свою чергу вважає, що факт надання недостовірних відомостей в даному випадку відсутній, так як в момент постановки на облік в центр зайнятості вона пенсійних виплат не отримувала, оскільки виплата пенсії за її заявою з 06.01.2015 була припинена у зв`язку з її виходом на роботу, а із заявою про поновлення виплати пенсії вона звернулася до Головного управленні Пенсійного фонду України у Вінницькій області вже після припинення виплати допомоги по безробіттю.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що у даному випадку обставина отримання чи не отримання відповідачкою в цей період пенсійних виплат значення не має, оскільки визначальним є саме момент призначення пенсії.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 визначено, що пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи (пункт 2.4).

Тобто пенсія ОСОБА_1 повинна була бути поновлена з 07.09.2021, що і було зроблено в даному випадку (лист Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26.08.2022).

Відтак, апеляційний суд вважає, що відповідач допустив умисне невиконання обов`язків та зловживання ними, тому в його діях є ознаки недобросовісності, які допускають повернення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю, розмір та факт отримання якої є доведеним та не заперечується відповідачем. Тому посилання апелянта на норми ст. 1215 ЦК України є безпідставним.

У пунктах 3, 4 ч. 2 ст. 44 Закону № 5067-VI визначено, що зареєстровані безробітні зобов`язані: дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов`язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною першою статті 45 цього Закону (пункти 3, 4 ч. 2 ст. 44 Закону № 5067-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 5067-VI, відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

При ухваленні рішення судом першої інстанції було враховано позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 26.09.2018 у справі №545/164/17 про те, що неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на правові позиції Верховного Суду, висловлені у постановах від 03.09.2018 у справі №127/3669/17 та від 22.05.2019 у справі №127/3659/17, навівши мотиви їх неприйняття. ОСОБА_1 , посилаючись на вказані постанови Верховного Суду і в апеляційній скарзі, не спростувала висновки суду першої інстанції у цій частині.

Встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції надав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 02 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко