Справа № 464/3838/23
пр.№ 2-о/464/122/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2023 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

за участі: секретаря судового засідання Шманько О.І.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові заяву ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису,

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису з визначенням строком на шість місяців заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , а саме заборони перебувати в місці спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборони вести листування, телефонні переговори із заявницею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб, заборони наближатись до місця її проживання, інших місць частого її відвідування на відстань 100 м, а також заборони особисто і через третіх осіб переслідувати заявницю, або в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Заяву обґрунтовано тим, що бабуся заявниці ОСОБА_5 перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 та шлюб між ними розірвано у 2003 році, оскільки останній неодноразово вчиняв домашнє насильство відносно дружини та дочки. Заявниця проживає за вищевказаною адресою, де також проживає ОСОБА_2 . Квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Зазначила, що ОСОБА_2 неодноразово ображав її та погрожував фізичним насиллям. З приводу протиправних дій ОСОБА_2 неодноразово зверталась до правоохоронних органів, внаслідок чого працівниками поліції складались протоколи про адміністративні правопорушення та виносились термінові заборонні приписи стосовно ОСОБА_2 . Окрім цього, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29.06.2022 видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 строком на 3 місяці. Постановою Львівського апеляційного суду від 29.08.2022 строк обмежувального припису зменшено до двох місяців. Після завершення дії обмежувального припису ОСОБА_2 повторно вчиняв домашнє насильство щодо ОСОБА_4 , за що притягнутий до адміністративної відповідальності та щодо нього виносились термінові заборонні приписи. У зв`язку з вказаними обставинами виникла необхідність звернення до суду з такою заявою.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заяву підтримала з підстав, що в такій викладені. Просила суд заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні надав пояснення про те, що притягнення його до адміністративної відповідальності є наслідком провокативних дій зі сторони ОСОБА_4 . Остання часто приводить до їх спільного житла сторонніх осіб, з якими вживає алкогольні напої, порушує його спокій, а на зауваження реагує викликами поліції. Ствердив, що є особою пенсійного віку, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є співвласником квартири та не має іншого місця проживання, а під час дії попереднього обмежувального припису вимушений був ночувати у громадських місцях. Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 додатково зазначила, що, на її думку, дії ОСОБА_2 не є домашнім насильством, а таким чином своїми несвідомими діями останній намагається вирішити побутовий спір. Просили суд у задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону є оцінюванням вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім неї, у вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_2 .

Як видно з копії свідоцтва про право власності від 29.11.2006, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до наданих суду письмових доказів, серед яких, листи ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, довідки про результати проведення перевірок, матеріали справ про адміністративні правопорушення, ОСОБА_4 неодноразово зверталася до зазначеного відділу поліції з приводу протиправних дій ОСОБА_2 відносно неї.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29.06.2022 видано обмежувальний припис, яким вжито заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покладено на нього відповідні обов`язки строком на три місяці.

Постановою Львівського апеляційного суду від 29.08.2022 рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29.06.2022 змінено, строк обмежувального припису зменшено до двох місяців. Зокрема, суд апеляційної інстанції взяв до уваги серед іншого те, що ОСОБА_2 за два місяці дії обмежувального припису зробив для себе належні висновки, тому суд дійшов висновку, що строк обмежувального припису може бути зменшений з трьох до двох місяців.

Разом з тим, після завершення дії обмежувального припису щодо ОСОБА_2 мали місце наступні обставини.

Так, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 14.11.2022 у справі за заявою ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 у задоволенні такої заяви відмовлено. Зокрема, при розгляді цієї справи суд дійшов висновку, що докази в справі не підтверджують систематичну протиправну поведінку ОСОБА_2 , оскільки після 12.10.2022 потерпіла ОСОБА_4 не зверталась до органів поліції з приводу протиправних дій ОСОБА_2 .

Заявницею надано суду копії інших її звернень до відділу поліції після 14.11.2022, однак згідно з довідками про результати проведених перевірок та інших перевірених судом відомостей протоколи про адміністративні правопорушення у таких випадках не складались. В окремих випадках ОСОБА_4 просила відділ поліції припинити перевірку у зв`язку з вичерпанням конфлікту, а також в іншому випадку у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 за вищевказаною адресою тимчасово не проживає (заяви ОСОБА_4 від 29.12.2022, 19.01.2023).

Однак, постановами Сихівського районного суду м. Львова від 12.12.2022 та 25.05.2023 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відповідно, та накладено адміністративні стягнення.

Згідно з вищевказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, судом встановлено, що ОСОБА_2 12.10.2022 (тобто, до постановлення судом рішення про відмову у видачі обмежувального припису) та 15.04.2023, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме ображав внучку своєї колишньої дружини ОСОБА_4 нецензурною лайкою, кричав та погрожував фізичною розправою, висловлював словесні образи та погрози, які були спрямовані на приниження та залякування.

При складанні матеріалів щодо ОСОБА_2 про вчинення домашнього насильства працівниками поліції винесено термінові заборонні приписи стосовно кривдника, відповідно до яких ОСОБА_2 зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. За результатами оцінки ризиків вчинення домашнього насильства такий рівень небезпеки поліцейським в обох випадках оцінено як середній.

Таким чином, на час розгляду цієї справи відсутні достатні підстави для висновку, що ОСОБА_2 зробив належні висновки після завершення строку дії попереднього обмежувального припису. Заявниця ОСОБА_4 є особою, яка постраждала від домашнього насильства, а саме від дій кривдника ОСОБА_2 , що є підставою для застосування спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству з метою забезпечення безпеки постраждалої особи. На переконання суду, існує достатня вірогідність повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, а також настання тяжких наслідків його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 4 цієї статті обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи наведене, з метою запобігання та протидії психологічному насильству щодо постраждалої особи ОСОБА_4 з боку кривдника ОСОБА_2 , забезпечення безпеки, суд дійшов висновку про необхідність видачі стосовно останнього обмежувального припису з визначенням заходів тимчасового обмеження прав особи, передбачених пунктами 1, 4, 5, 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Проте, достатніх підстав для видачі обмежувального припису на шестимісячний строк судом не встановлено, враховуючи характер та хронологію вчиненого ОСОБА_2 домашнього насильства, а також те, що останній є особою пенсійного віку, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також співвласником квартири, яка є його постійним місцем проживання.

У зв`язку з цим, строк дії обмежувального припису необхідно встановити у два місяці.

Крім цього, оскільки заявницею ОСОБА_4 не зазначено місць частого її відвідування, судом застосовується заборона ОСОБА_2 наближатися на певну відстань лише до місця її проживання.

Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись статтями 1, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», статтями 2, 81, 141, 263 265, 350-1 350-8, 430 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис, яким визначити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), а саме:

-заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань, що менша за 100 (сто) метрів до місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Строк дії обмежувального припису два місяці.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.

Копію рішення направити до Відділу поліції №2 Львівського РУП №2 ГУ НП у Львівській області та Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а оскарження такого не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.