Справа № 521/2933/21
Провадження № 2/521/173/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання Трояненко А.Ю.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

адвоката Мельниченко В.В.

адвоката Журик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Мельниченко вікторія Володимирівна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позов обґрунтовує тим, що з 1984 р., тобто з народження, позивачка проживала в квартирі АДРЕСА_1 . В 2016 р. вона та її чоловік ОСОБА_6 придбали в цьому ж дворі квартиру АДРЕСА_2 , де і проживають на даний момент разом з дітьми. Навпроти її квартири розташоване підсобне приміщення загальною площею 10,2 кв.м. Вказане приміщення було колись суспільним туалетом, представляло собою приміщення з ракушняку, вкрите покрівлею-шифером, однак вже давно не використовувалось за призначенням. Мати позивача ОСОБА_7 , яка продовжує проживати в квартирі АДРЕСА_3 , користувалась вказаним приміщенням понад 15 років на підставі договору, який вона укладала з ЖКС, сплачувала за нього СДПТ, зберігала там свої речі, потім позивачка стала зберігати там свої речі. Жоден з сусідів не претендував на вказане приміщення і не був проти, щоб позивач та її мати ним користувались. В 2018 р. позивачка робила в своїй квартирі ремонт, вимушену реконструкцію квартири через її аварійність та виготовляли новий технічний паспорт, в якому підсобне приміщення площею 10,2 кв.м вже вказане як складова квартири АДРЕСА_4 . Тоді ж з метою запобігання складанню сміття в приміщенні вони зробили в ньому металеві двері і воно стало закриватись. За дане приміщення позивачка сплачує СДПТ разом з СДПТ за всю квартиру. Право власності на вказане підсобне приміщення підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на майно, технічним паспортом, де вказане приміщення вказане як підсобне приміщення площею 10,2 кв.м.

В період проведення ремонту та після нього між сім`єю позивачки та сім`єю ОСОБА_2 , її чоловіком, матір`ю та батьком почались суперечки. ОСОБА_1 неодноразово намагалась заспокоїти сусідів та пояснити, що має всі правовстановлюючі документи на це приміщення, слідкує за його технічним станом, сплачую в ЖКС за його користування. Однак всі її спроби були марними і конфлікт тривав.

16.03.2019 р. її сусідка ОСОБА_4 постукала у її двері і почала вимагати, щоб вони звільнили підсобне приміщення, розташоване у дворі, винесли свої речі інакше мешканці квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , самі зламають двері, тому було викликано поліцію. На що позивачка вкотре пояснила, що вказане приміщення є її власністю, відповідні документи у неї наявні, тому нічого звільняти не збирається. Співробітникам поліції, які приїхали на виклик, позивачка пред`явила всі наявні у неї документи на право власності, після чого вони роз`яснили сусідам, що їх дії незаконні, в подальшому розійшлися по домівках.

19.03.2019 р. приблизно о 16.00 ОСОБА_1 вийшла на подвір`я через шум і побачила біля дверей свого підсобного приміщення ОСОБА_7 , незнайомих чоловіків з турбінкою, ОСОБА_2 , її матір ОСОБА_8 , сусідку ОСОБА_4 і ще одного чоловіка, який представився адвокатом Постовик В.В., відповідачка ОСОБА_2 почала говорили незнайомому чоловіку Давай пиляй їх, зрізай двері, маючи на увазі залізні двері вищевказаного підсобного приміщення. ОСОБА_1 зрозуміла, що сусіди найняли якогось чоловіка, щоб він зруйнував її підсобне приміщення. Однак робітник відмовився це робити, вона дала йому металевий лом, однак він також відмовився зібрався і пішов. В цей час ОСОБА_4 вихопила лом і почала руйнувати стіну підсобного приміщення. Коли вона зламала декілька цеглин, лом у неї вихопив ОСОБА_3 і почав далі ламати стіни приміщення. ОСОБА_1 намагалася їх зупинити, знімала всі події на відео, пояснювала, що їх дії незаконні. Однак її ніхто не слухав, ОСОБА_2 і ОСОБА_8 погрожували фізичною розправою, ображали її і сім`ю. ОСОБА_2 і ОСОБА_8 казали ОСОБА_3 : Давай руш, ламай, щоб дах упав, що він і робив на протязі тривалого часу, ламаючи ломом стіни. ОСОБА_4 при цьому заглядала всередину приміщення, фотографувала все, роздивлялась речі, які там зберігаються, а ОСОБА_2 знімала це на відео, та сміялася.

Оскільки протиправні дії сусідів не припинялись, позивачка викликала наряд поліції. Після приїзду поліції ситуація трохи заспокоїлась, позивачка написала заяву про скоєне правопорушення, дала пояснення співробітникам та надала всі наявні документи на вказане підсобне приміщення.

23.03.2019 р. приблизно об 11.00 ОСОБА_1 знаходилась вдома та на моніторі камер відеоспостереження побачила, як на подвір`я зайшли два чоловіки, які зупинились біля підсобного приміщення та почали його розглядати, слідом за ними вийшов ОСОБА_5 , який почав показувати їм що необхідно робити, в цей момент до них підійшли ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та визвали сусідку з кв. АДРЕСА_7 під керівництвом ОСОБА_5 продовжили ламати стіни і стелю підсобного приміщення. За вказівкою і під безпосереднім керівництвом ОСОБА_5 робітники зламали двері, частково розібрали дах та почали розбирати стіни.

Весь цей час ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 знаходились в подвір`ї та спостерігали за процесом руйнування, коментували та давали поради робітникам, що їм робити. ОСОБА_1 знову викликала співробітників поліції, спочатку в ситуації розбиратися ніхто не хотів, процес руйнування приміщення продовжився. Однак після того, як вона показала документи на приміщення, співробітник поліції надав їй бланк заяви, прийняв пояснення та припинив процес руйнування.

06.04.2019 р. приблизно о 15.00 годин ОСОБА_1 з сім`єю виїхали за місто на відпочинок. Приблизно о 16.00 годин вона запустила в телефоні програму для перегляду камер спостереження та знову побачила у дворі двох невідомих чоловіків, які влізли в її підсобне приміщення та почали виносити звідти речі, а потім почали його руйнувати, на подвір`ї в цей момент знаходились ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 . Побачивши цю картину вони повернулися додому, по дорозі позивачка викликала поліцію. Коли вони приїхали, позивачка надала співробітникам поліції правовстановлюючі документи на приміщення, надала пояснення, працівники поліції знову зупинили руйнування. Під час спілкування з поліцією ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 казали, що все одно знесуть приміщення.

07.04.2019 р. приблизно в 11.50 ОСОБА_1 на камері відеоспостереження побачила невідомих чоловіків, ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 . ОСОБА_2 дала лом одному з чоловіків і він почав ламати, а другий заліз на кришу і почав її розбирати. Вона подзвонила своєму чоловікові та в поліцію. По приїзду співробітники поліції їй сказали, що все вже зруйновано, а ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 сказали, що вони нічого не робили, приміщення само обвалилось тому що було аварійним, і що вони просто хотіли прибрати сміття. По телефону вона просила працівників поліції взяти пояснення у чоловіків, що руйнували приміщення, однак вони пояснили, що ті відмовились надавати пояснення.

Всі дії по руйнуванню належного позивачці підсобного приміщення були зафіксовані на камери відеоспостереження, а також знімались на мобільні телефони її матері та сестри.

За вказаними фактами позивачка неодноразово зверталась з заявами до поліції, відповідну заяву було внесена до ЕРДР за № 0001198 від 10.04.2019 р., за ст.356 КК України та розпочато досудове розслідування.

В ході досудового розслідування слідчим була призначена і проведена судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку № 55БЗ від 23.12.2019р.: Пошкодження в підсобному приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_1 - є. Вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень може складати 41105,50 гривень. У зв`язку з тим, що сума виявленої матеріальної шкоди не відноситься до значної, тому не може складати об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 356 КК України, проте вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, дізнавачем було винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Згідно висновку Договірна ціна на будівництво Капітальний ремонт, а саме відновлювальні роботи підсобного приміщення (сараю) квартири АДРЕСА_2 , що здійснюється в 2021 р., складає 48, 66746 гривень.

Тобто на 2021 р. сума відновлювальних робіт для ремонту пошкодженого підсобного приміщення збільшилась з 41 105, 50 гривень до 48 667 гривень відповідно.

Позивачка вважає, що вищевказаними діями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 їй та її сім`ї були спричинені матеріальні збитки на суму 48 667 гривень, а також спричинена глибока психологічна травма та моральні страждання, які, на її погляд, мають підлягати грошовій оцінці в сумі 50 000 гривень, оскільки винні особи за свої дії не вибачилась, жодним чином не розкаялись та матеріальну та моральну шкоду їй не відшкодувала.

Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просить задовольнити позов. Згідно заявлених вимог позивач просить суд стягнути з відповідачів в рівних частках матеріальну шкоду в сумі 48 667 гривень, моральну шкоду в сумі 50 000 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 20 000 гривень, а всього на загальну суму 118 667 гривень.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2021 р. відкрито провадження по справі, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

11.03.2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси виправлено описку допущену в ухвалі суду від 04.03.2021 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.05.2021 р. було розглянуто заяву представника позивача адвоката Мельниченко В.В. про забезпечення позову, в задоволенні заяви відмовлено.

12.07.2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Журик Т.В. було подано заяву про залучення третьої особи та заяву про забезпечення доказів.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.10.2021 р. було розглянуто заяви представника відповідача адвоката Журик Т.В. про забезпечення доказів та заяву про залучення в якості третьої особи КП ЖКС «Черьомушки», в задоволенні заяв відмовлено. Підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 закрито та призначено справу до судового розгляду.

07.12.2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Журик Т.В. було подано клопотання про поновлення строку на подачу відзиву разом з відзивом на позовну заяву та клопотання про доручення до матеріалів справи доказів.

Як вбачається з відзиву поданого до суду представником відповідача ОСОБА_10 адвокатом Журик Т.В., відповідач ОСОБА_11 позов не визнала та просила відмовити у його задоволені виходячи з наступного. Згідно розпорядження Малиновської районної адміністрації ОМР від 19.05.2017 року № 211/01-06, житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_8 знаходиться в управлінні КП ЖКС «Черьомушки» та всі підсобні приміщення передані на баланс відповідно до розпорядження одеського міського голови від 28.01.2003 року. Представник відповідача зазначає, що можливо сусіди вирішили привести туалет до ладу та ним користуватись. Представник зазначає, що позов є необґрунтований та не доведений належними доказами тому він не підлягає задоволенню (т.1. а.с. 208-209).

08.12.2021 року до суду надано відповідь на відзив в якому позивач просить його повернути відповідачу, як поданий з порушенням строків.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2021 р. було задоволено клопотання представника відповідача адвоката Журик Т.В. про поновлення строку на подачу відзиву, прийнято відзив та приєднано документи до справи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2021 р. було виправлено описку в ухвалі суду від 04.03.2021 року.

15.01.2022 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи.

16.05.2022 року до суду надійшла заява адвоката Журик Т.В. про відкладення розгляду справи.

26.04.2023 року Малиновським районним судом міста Одеси винесено ухвалу про поновлення судового розгляду у цивільній справі, в якій судом допущено описку.

12.05.2023 року надійшла заява адвоката Журик Т.В. про ознайомлення з матеріалами справи. Ознайомившись з матеріалами справи представник відповідача вказала дату ознайомлення 09.06.2023 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.06.2023 р. було виправлено описку в ухвалі суду від 26.04.2023 року.

07.06.2023 р. ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси відмовлено у задоволені заяви адвоката Журик Т.В. про відвід суді ОСОБА_12 .

До суду не з`явились відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 повідомлялись про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток повідомлень, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надано, про поважні причина не явки суду не повідомили.

У судове засідання з`явились позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_13 , які позов підтримали у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та її представник адвокат Журик Т.В. позов не визнали, заперечили проти позовних вимог у повному обсязі. ОСОБА_4 суду пояснила, що дійсно вона разом з родиною живе у будинку АДРЕСА_8 з дитинства. В дворі будинку знаходиться громадський туалет. Однак ним давно ніхто не користувався за призначенням. Відповідачка вважає, що ОСОБА_1 разом з чоловіком незаконно приватизували громадський туалет, встановили двері та почали використовувати його як підсобне приміщення. У березні 2019 року співмешканці будинку провели збори та вирішили навести лад у дворі шляхом повернення громадської вбиральні в загальне користування. ОСОБА_4 звернулась до позивачки з проханням надати ключі від спірного приміщення та ОСОБА_1 відмовила їх надати. Потім відповідачка повернулась до двору де загальними зборами було вирішено прибрати придомову територію шляхом знесення спірної будівлі. На запитання суду, чи руйнувала ОСОБА_4 стіну будівлі спірного приміщення? ОСОБА_4 пояснила що вона лише за допомогою молоту зробила у стіні вікно. Потім підійшов ОСОБА_3 з іншими співмешканцями будинку АДРЕСА_8 та продовжили руйнували будівлю колишнього туалету. Після того як позивачка викликала поліцію через деякий час сусіди розійшлись. Відповідачка вважає, що будівля була в старому стані та розвалилась сама в наслідок погодних умов.

14.06.2023 року в судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та її представник адвокат Журик Т.В. заявили усне клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_6 з підстав того що відповідачка особисто хотіла задати свідкові питання які вже були поставлені свідку її представником ОСОБА_4 при допиті свідка в судовому засіданні 26.04.2023 року.

Ухвалою суду від 14.06.2023 року внесеною до протоколу судового засідання у задоволені клопотання відповідача ОСОБА_4 та її представник адвоката Журик Т.В. було відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (т.1 а.с. 13).

Відповідно до технічного паспорту від 22.03.2018 року до складу квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 82,5 кв.м., входить окреме підсобне приміщення площею 10,2 кв.м (т.1 а.с. 10-11).

19.03.2019 року було пошкоджено окреме підсобне приміщення площею 10,2 кв.м що належить ОСОБА_1 . За вказаними фактами позивачка неодноразово зверталась з заявами до поліції, в якій просила прийняти міри до сусідів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 по факту взлома та пошкодження її власності (т.1 а.с. 66-69)..

В ході досудового розслідування слідчим була призначена і проведена судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку № 55БЗ від 23.12.2019р.: було встановлено пошкодження в підсобному приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_1 . Вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень може складати 41105,50 гривень. (т.1 а.с. 21-64).

У зв`язку з тим, що сума виявленої матеріальної шкоди не відноситься до значної, тому не може складати об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 356 КК України, проте вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, дізнавачем було винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Згідно висновку підрядної організації ТОВ «Емпайр Стейт» Договірна ціна на будівництво Капітальний ремонт, а саме відновлювальні роботи підсобного приміщення (сараю) квартири АДРЕСА_2 , що здійснюється в 2021 р., складає 48, 66746 гривень (т.1, а.с. 56-57).

В судовому засіданні було оглянуто - CD диск з якого вбачається, що окреме підсобне приміщення, за адресою АДРЕСА_8 , що належить ОСОБА_1 пошкоджено особистими діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . На відео також видно, що біля будівлі знаходяться інші сусіди ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , однак вони особисто не руйнують будівлю.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_6 , який суду пояснив, що він не був присутній під час руйнування сусідами підсобного приміщення, однак він бачив записи камер відео спостереження, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зруйнували окреме підсобне приміщення, за адресою АДРЕСА_8 . Побачивши цю картину вони викликали поліцію. Коли приїхала поліція, дружина надала співробітникам поліції правовстановлюючі документи на приміщення, надала пояснення, працівники поліції зупинили руйнування. Під час спілкування з поліцією ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 казали, що все одно знесуть приміщення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно із ч.ч. 4,5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У частині 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

За приписами ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ч.ч. 1-4 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 вказав на те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

У деліктних правовідносинах обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою покладається на позивача. Натомість відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Оцінюючи зібрані у справі докази суд приходить висновку, що позивачем доведено вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 руйнівних дій відносно належного ОСОБА_1 підсобного приміщення саме з боку відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що також визнано відповідачкою ОСОБА_4 в судовому засіданні. Доказів протиправності (незаконність) поведінки ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою з боку відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до суду позивачем не надано.

Згідно висновку № 55БЗ від 23.12.2019р. встановлено пошкодження в підсобному приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_1 . Вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень може складати 41105,50 гривень. (т.1 а.с. 21-64).

У зв`язку з тим, що сума виявленої матеріальної шкоди не відноситься до значної, тому не може складати об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 356 КК України, проте вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, дізнавачем було винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Згідно висновку підрядної організації ТОВ «Емпайр Стейт» Договірна ціна на будівництво Капітальний ремонт, а саме відновлювальні роботи підсобного приміщення (сараю) квартири АДРЕСА_2 , що здійснюється в 2021 р., складає 48, 66746 гривень (т1 а.с. 56-57 ).

Разом з цим, відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_11 заперечуючи наявність вини відповідача у заподіянні шкоди та її розмір, не надали суду доказів на спростування того, що завдана шкода відбулася не з вини відповідача, а також доказів на спростування розміру заподіяної шкоди.

За правилами, передбаченими ст.ст. 16, 23 ЦК України, способами захисту цивільних прав та обов`язків може бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна; у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Саме такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 по справі №639/101/17.

Судом встановлено, що внаслідок заподіяння відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шкоди позивачу, вона зазнала негативних переживань та емоцій з приводу пошкодженого майна та неможливості користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для нормалізації життя.

З огляду на викладене, суд взявши до уваги тривалість порушення прав позивача, відмову відповідачів добровільно відшкодувати завдану шкоду, а також виходячи із принципу розумності, виваженості та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача 5000,00 грн моральної шкоди в рівних частках.

Як зазначалось вище, внаслідок винних дій відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивачу завдано майнової шкоди шляхом пошкодження підсобного приміщення, внаслідок чого позивач була змушена змінювати звичний до завдання шкоди спосіб життя, а також прикладати додаткові зусилля для його нормалізації, а тому завдана шкода підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідачів в рівних частинах матеріальну шкоду в розмірі 48 667 гривень та моральну шкоду в сумі 5 000 гривень.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Це узгоджується з висновком сформованим у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.12.2019 у справі № 902/844/18 відповідно до якого склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Матеріали даної цивільної справи окрім договору про надання правової допомоги від 25.01.2021 року, укладеного між адвокатом Мельниченко В.В. та Семеніхіною І.І., акту про надання правничої допомоги на загальну суму 20 000 грн, інших документів на підтвердження оплати вартості наданої правової допомоги не містить. У тексті Додаткової угоди до договору від 24.02.2021 року встановлено порядок оплати витрат на правничу допомогу адвоката, відповідно до якого оплата послуг з представництва інтересів в суді здійснюється протягом 10 робочих днів з дня набрання рішенням по справі законної сили.

Отже, враховуючи відсутність доказів оплати за договором про надання правничої допомоги, суд дійшов висновку щодо передчасності заяви позивачем про стягнення витрат на правничу допомогу.

Разом з цим в матеріалах справи наявні документальні підтвердження оплати позивачкою судового збору, в сумі 1180 грн. 67 коп., у зв`язку з задоволенням позовних вимог має бути покладений на відповідачів в рівних частках.

Керуючись ст. 3,15,28,43,51,57,76,100,175-177 ЦПК України, ст.23,1166,1167 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_9 ) та ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_10 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_11 ) в рівних частинах матеріальну шкоду в розмірі 48 667 гривень та моральну шкоду в сумі 5 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_9 ) та ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_10 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1180 грн. 67 коп. в рівних частинах по 590,33 гривень з кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.06.2023 року.

Суддя: О.С. Леонов

23.06.23