Справа № 331/5117/23
Провадження № 2/331/1886/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Антоненка М.В.

при секретарі: Байрамовій Д.А.

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача, ОСОБА_3 від відповідача ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, серія НОМЕР_1 .

Відповідач з позивачем ніколи не перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі.

29.12.2022 р. відбулась зміна прізвища у Позивачки з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 .

17.12.2021 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя по справі № 334/9774/21 було задоволено заяву ОСОБА_3 та видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 16.12.2021 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Після припинення стосунків ОСОБА_2 перестав брати участь у вихованні сина, зокрема не відвідував його, не забезпечував його матеріально, не піклувався про його фізичний і духовний розвиток, його навчання. Відповідач ніяким чином не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина.

Відносини у подружжя зіпсувались ще з вересня 2021 року, адже Відповідач часто перебував у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння та поводив себе агресивно по відношенню до Позивачки та рідного сина.

Позивачка неодноразово посилалась на зловживання Відповідачем наркотичними засобами. Обґрунтовувала це тим, що 03.06.2021 р. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 335/4294/21 було визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою суду було встановлено, що 09.04.2021 р. о 03:29 год. в м. Запоріжжі по проспекту Соборному водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

12.10.2021 р. постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/4266/21 було визнано ОСОБА_2 винним у чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою суду було встановлено, що 07.06.2021 р. відносно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ N 266427 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якого 07.06.2021 року о 15 год. 40 хв. в м. Запоріжжі по вул. Бородинська біля будинку № 7 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку відмовився. Від керування відсторонений.

22.09.2022 р. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі №334/3328/22 було визнано ОСОБА_2 винним у чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою суду було встановлено, що 03.08.2022 р. о 15:40 год. ОСОБА_2 в м. Запоріжжі по вул. Бородінській 12 керував транспортним засобом ЗАЗ11022 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість ходи та мови, тремтіння пальців рук. Від керування транспортним засобом був відсторонений, про повторність попереджений. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеофіксацію, чим порушив вимоги п 2.5. ПДР України.

16.01.2023 р. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі №331/3950/22 було визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою суду було встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №266597 від 1.10.2022 р. о 14:45 год в м. Запоріжжі, вул. Академіка Амосова біля буд. 561 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ЗАЗ 11022 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширення зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідність, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений.

19 квітня 2021 року приблизно о 01:00 год. ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, прибули на територію Обслуговуючого гаражного кооперативу "Металург" за адресою АДРЕСА_1 , де діючи умисно та відповідно до попередньо розподілених ролей між собою, підійшли до воріт гаражних приміщень, які є суміжними, тобто мають одну спільну загальну стіну та здійснили крадіжку.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя по справі №332/2855/212 ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було визнано винними у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання у вигляді трьох років позбавлення волі кожному.

З січня 2023 р. одразу після направлення виконавчого листа на виконання до ДВС, Відповідач не сплачує аліменти на утримання сина, які були призначені за рішенням суду на підставі судового наказу. Вказаний факт підтверджується розрахунками заборгованості по аліментам, виданими Центральним відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно довідки від 06.06.2023 р., заборгованість по аліментам на дитину станом на травень 2023 р. становить 64 365,82 грн.

На сьогоднішній день син ОСОБА_8 проживає разом з Позивачкою та її чоловіком ОСОБА_9 на повному їх утриманні за адресою: АДРЕСА_2 .

22.05.2023 р. на адресу представника Позивача, адвоката Працевитого Г.О. надійшов лист від Володимирівського ліцею «Успіх» в якому була зазначена наступна інформація:

«1) Батько учня 2-го класу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 не цікавиться його шкільним життям та успіхами.

2) ОСОБА_2 двічі забирав свого сина із закладу, коли ОСОБА_10 навчався у 1-му класі.

3) ОСОБА_2 не звертався особисто до ліцею щодо вирішення організаційних питань щодо навчання ОСОБА_4 .»

23.05.2023 р. на адресу представника Позивача, адвоката Працевитого Г.О. надійшов лист від комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9» в якому міститься наступна інформація:

«До центру на прийом до лікаря-педіатра дільничного для проведення щеплень, здачі лабораторних аналізів та в разі хвороби з дитиною звертається мати ОСОБА_1 .

В разі хвороби дітей рекомендації лікаря-педіатра дільничного мати виконує в повному обсязі.

Батько ОСОБА_2 на прийоми до лікаря-педіатра дільничного з дитиною не з`являвся, станом його здоров`я не цікавився».

На сьогоднішній день в Позивача та її сина ніякого зв`язку з Відповідачем немає.

При цьому, оскільки він записаний батьком дитини, Позивачка не може поїхати з дитиною за кордон після нашої Перемоги та не може зареєструвати місце проживання дитини, адже відповідач не дає на це згоди.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2023 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 22.11.2023 року на 09 год. 00 хв.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Позов просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. З позовом згоден.

У судове засідання представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району надала заяву про розгляд справи без участі.

У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Законом України від 26.01.2016 N 936-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту дітей та підтримки сімей з дітьми" було внесені зміни до Закону України "Про охорону дитинства", зокрема введені поняття та визначення: "забезпечення найкращих інтересів дитини" з урахуванням загальноприйнятих міжнародних норм.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про охорону дитинства", "забезпечення найкращих інтересів дитини" передбачає дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, етану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку й рівня розвитку, що може її висловити.

Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність з створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення Інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень житія, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку.

У постанові Верховного Суду України від 24.04.2019 у справі N 331/5427/17 викладена правова позиція відповідно до якої ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють Інтересу до її внутрішнього світу; не створюють для отримання нею освіти.

Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у крашу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

При вирішенні питання позбавлення батьківських прав визначальним с ставлення батька до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні..

У постанові Верховного Суду України від 03.03.2021 року у справі N 404/4279/17, зазначено, що відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, наявність перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, заперечення відповідачем проти позбавлення батьківських прав та вчинення ним активних дій, спрямованих на підтримку відносин із дитиною, є підставою для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. Сама по собі несплата аліментів при демонстрації інтересу до збереження сімейних стосунків із дитиною не свідчить про невиконання відповідачем батьківських обов`язків мірою, достатньою для позбавлення його батьківських прав та розриву сімейних зв`язків із дитиною.

Згідно позиції Верховного Суду України та нормативно-правового обґрунтування, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків з урахуванням її характеру, а також інших конкретних обставин відмовити в задоволені позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батька.

За результатами розгляду питання комісія з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району прийняла рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч.-ч. 5,6 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає, що дійсно відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , про що свідчить той факт, що тривалий час відповідач не бачив дитину, не спілкується з нею, добровільно не надає будь-якої допомоги на утримання дитини, не проявляє інтересу до життя дитини, її здоров`я та розвитку, про що зазначив позивач у своєму позові, а Відповідач в свою чергу погодився з позовними вимогами. У діях відповідача проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до дитини, відповідач не вживає будь-яких дій щодо забезпечення та виховання сина.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст. ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдужливо ставиться до сина, на які позивач посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачем та дитиною фактично відсутній, відповідач тривалий час не виявляє до сина батьківського піклування, не відвідує його, долею сина не цікавиться, ні в телефонному режимі, ні в інших формах спілкування.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, висновок органу опіки та піклування є обґрунтованим, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_4 .

Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до положень ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Керуючись ст. ст. 164, 180, 181, 182, 191 СК України ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надіслати до Олександрівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеси).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Антоненко М.В.