Справа № 368/1502/23
Рішення

Іменем України

"12" грудня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі: головуючого судді Кириченка В.І., при секретарі Марчук Н.М.

з участю представника позивача адвоката Клапчука Ф.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику позовну заяву ОСОБА_1 до Кагарлицької міської територіальної громади в особі Кагарлицької міської ради Київської області про визнання права власності на земельні ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила визнати за нею право власності на земельні ділянки 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового на будинку, господарських будівель і споруд, та 0,1670 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІУ-КВ №019589 та договору дарування земельної ділянки від 10.10.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Кулініченком М.Г. та зареєстрований в реєстрі за №2395 (попередній кадастровий номер кадастровим номером :01:303:0008), а також земельну ділянку площею 0,09 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Мотивувала позов тим, що відповідно до виписки із рішення Новосілківської сільської ради V сесії другого скликання від 06.07.1995 року №1-56 «Про передачу земельної ділянки у власність громадянину», гр. ОСОБА_2 було безоплатно передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,58 га. у тому числі земельну ділянку по АДРЕСА_1 (площею 0,48 га) та земельну ділянку площею 0,09 га по АДРЕСА_1 .

На підставі вищевказаного рішення Новосілківської сільської ради від 06.07.1995 року №1-56 ОСОБА_2 було виготовлено Державний акт на право приватної власності на землю ІУ-КВ №019589.

Відповідно до довідки про сформування кадастрового номеру земельній ділянці від 31.12.2010 року №04-09-1095, вищевказаним земельним ділянкам було присвоєно єдиний кадастровий номер :01:303:0008.

У подальшому між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (далі - Позивач) через ОСОБА_3 було укладено договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :01:303:0008 від 10.10.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Кулініченком М.Г. та зареєстрований в реєстрі за №2395.

Отже, Позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:303:0008 на підставі вищевказаного договору дарування.

Після укладення договору дарування земельної ділянки від 10.10.2011 року №2395 на даний час з`ясувалося, що при видачі Державного акту на право приватної власності на землю ІУ-КВ №019589 ОСОБА_2 було допущено ряд помилок, зокрема, невірно зазначено площу земельної ділянки (0.306 га замість 0,58 га), неправильно складено плани земельних ділянок.

При складанні і посвідченні договору дарування земельної ділянки від 10.10.201 1 року №2395 нотаріусом було внесено відомості, що містяться в Державному акті на право приватної власності на землю ІУ-КВ №019589, тобто було використано неправильні відомості щодо земельної ділянки.

Зазначені помилки були виявлені Позивачем при оформленні земельної ділянки, внесенні відомостей до Державного земельного кадастру та Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності Позивача на земельну ділянку з кадастровим номером :01:303:0008, через що Позивач не може зареєструвати дану земельну ділянку та зареєструвати право власності на неї.

Необхідно зазначити, що допущені помилки не впливають на вільне волевиявлення сторін договору дарування, не свідчать про неправильне сприйняття сторонами сутності укладеного правочину та його фактичних обставин. Проте, зазначені помилки є істотними та впливають на права Позивача як власника земельної ділянки.

Крім того, рішенням Новосілківської сільської ради V сесії другого скликання від 06.07.1995 року №1-56 ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку площею 0,58 га

На даний час виправити допущені помилки у позасудовому порядку неможливо, у зв`язку з чим Позивач змушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не вишиває із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною першою етапі 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом першим частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що обов`язковій державній реєстрації прав підлягає, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сипи, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. ст. З, 15 Цивільного кодексу України кожна особа, має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних свобод і інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових відносин.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, підставою вчинення реєстраційних дій щодо права власності може бути рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до кадастрових планів на земельні ділянки виготовлених Кагарлицьким представництвом ТОВ «ЗЕМЮРКОНСАЛТИНГ» площа земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 становить 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0.1670 га для ведення особистого селянського господарства.

За таких обставин, враховуючи, що при видачі Державного акту на право приватної власності на землю ІV-KB №019589 було внесено помилкові відомості щодо земельних ділянок, які були використані нотаріусом при складанні і посвідченні договору дарування земельної ділянки від 10.10.2011 року №2395, та беручи до уваги те. що Позивач наразі не може в іншому порядку виправити допущені помилки, судом може бути визнано за нею право власності на земельні ділянки 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0, 1670 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 0.09 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

В судовому засідання представник позивача адвокат Клапчук Ф.П. позов підтримав та просив задоволити.

Представник відповідача Кагарлицької міської ради в судове засідання не з`явився, надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти позову не заперечують.

Судом встановлено, що відповідно до виписки із рішення Новосілківської сільської ради V сесії другого скликання від 06.07.1995 року №1-56 «Про передачу земельної ділянки у власність громадянину» на підставі декрету КМ України від 26.12.1992 року « Про приватизацію земельних ділянок», матеріалів земельно кадастрової документації гр. ОСОБА_2 було безоплатно передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,58 га. у тому числі земельні ділянки по АДРЕСА_1 : для ведення особистого селянського господарства без зазначення її площі , земельну ділянку для обслуговування житлового будинку без зазначення її площі та для ведення особистого селянського господарства площею 0,09 га по АДРЕСА_1 .

На підставі вищевказаного рішення Новосілківської сільської ради від 06.07.1995 року №1-56 ОСОБА_2 було виготовлено Державний акт на право приватної власності на землю ІУ-КВ №019589 в якому зазначено, що йому відповідно до вказаного вище рішення сільської ради передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,306 га . в межах згідно з планом і яка розташована в АДРЕСА_2 . І землю передано для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення підсобного господарства площею 0,167 га. Також зазначено план зовнішніх меж земельної ділянки площею 0,306 га , що не відповідає сумі площ двох земельних ділянок 0,25+0,167=0,417 га.

Відповідно до довідки про сформування кадастрового номеру земельній ділянці від 31.12.2010 року №04-09-1095, вищевказаним земельним ділянкам було присвоєно єдиний кадастровий номер :01:303:0008.

У подальшому між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено 10.10.2011 року договір дарування земельної ділянки площею 0,306 га . з кадастровим номером :01:303:0008 в межах згідно з планом і яка розташована в АДРЕСА_2 . І зазначено, що надано для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення підсобного господарства площею 0,167 га., посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Кулініченком М.Г. та зареєстрований в реєстрі за №2395.

Згідно ЗК України на 06.07.1995 року передбачено слідуюче регулювання земельних правовідносин.

Стаття 3. Форми власності на землю. Розпорядження землею

Розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх.

Стаття 9. Компетенція сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин

До відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить:

1) передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу;

2) реєстрація права власності, права користування землею і договорів на оренду землі;

Стаття 17. Передача земельних ділянок у власність

Радами народних депутатів

Передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

( Дію частини другої статті 17 зупинено щодо власників земельних ділянок, визначених статтею 1 Декрету N 15-92 ( 15-92 ) від 26.12.92 згідно з Декретом N 15-92 ( 15-92 ) від 26.12.92 ).

Власники земельних ділянок, переданих їм Радою народних депутатів, не вправі протягом шести років з часу набуття права власності продавати або іншими способами відчужувати належну їм земельну ділянку, крім передачі її у спадщину або Раді народних депутатів на тих же умовах, на яких вона була їм передана. При наявності поважних причин суд за позовом власника може скоротити зазначений строк.

Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних

депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї.

Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною)

Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у

власність.

Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для:ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських

будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного

будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Стаття 22. Виникнення права власності та права користування земельною ділянкою

Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Стаття 23. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку

( Дію статті 23 зупинено щодо власників земельних ділянок, визначених статтею 1 Декрету N 15-92 ( 15-92 ) від 26.12.92 згідно з Декретом N 15-92 ( 15-92 ) від 26.12.92 )

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Стаття 56. Земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства

Для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових

документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара.

За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування.

Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара.

Збільшення розмірів земельних ділянок до 2 гектарів може провадитись за погодженням з обласною Радою народних депутатів.

Стаття 67. Земельні ділянки для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва

Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.

Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара.

Розмір земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва не повинен перевищувати 0,1 гектара, будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Стаття 52. Розміри земельних ділянок селянських (фермерських) господарств

Для ведення селянського (фермерського) господарства можуть передаватися у приватну власність або надаватися у користування земельні ділянки, розмір яких не повинен перевищувати 50 гектарів сільськогосподарських угідь і 100 гектарів усіх земель.

Конкретні розміри земельних ділянок громадян, які ведуть селянське (фермерське) господарство, у межах норм, установлених частиною першою цієї статті, визначають сільські, селищні, міські, районні Ради народних депутатів диференційовано, з урахуванням регіональних особливостей, спеціалізації та можливостей обробітку наданих земель переважно членами селянського (фермерського)

Відповідно до ст.81 ч.1 ЦПК України позивач не довела, що рішенням Новосілківської сільської ради V сесії другого скликання від 06.07.1995 року №1-56 «Про передачу земельної ділянки у власність громадянину» було передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення підсобного господарства площею 0,167 га., так як надана позивачем виписка з рішення не містить конкретних площ вказаних земельних ділянок і підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст.78 ЗК України на час укладення договору дарування земельних ділянок , право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до ст.125 ЗК України на час укладення договору дарування земельних ділянок право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.126 ЗК України на час укладення договору дарування земельних ділянок право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст.27 ч.1 п.9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості;

Відповідно до ст.718 ч.1 ЦК України, дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

Відповідно до ст.392 ч.1 ЦК України , власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

По договору дарування земельних ділянок не проведено державну реєстрацію права власності позивача на земельні ділянки 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового на будинку, господарських будівель і споруд, та 0,1670 га для ведення особистого селянського господарства і позивач не надала доказів про підстави відмови у проведенні державної реєстрації таких прав.

З опису меж земельної ділянки в договорі дарування із зазначенням її площі 0,306 га та з плану зовнішніх меж земельної ділянки в державному акті на якому зазначено довжину сторін земельної ділянки яка має форму чотирикутника з яких вбачається фактична площа 0,306 га вбачається, що предметом договору дарування була земельна ділянка площею 0,306 га а не 0,58 га як зазначає позивач в позові. Але відповідно до ст.81ч.1 ЦПК України позивач не довела, що їй подаровано для обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,25 га та для ведення підсобного господарства площею 0,167 га., так як сума площ вказаних ділянок становить 0,417 га. а технічну документацію дарувальнику складено на земельна ділянка площею 0,306 га. Надані позивачем кадастрові плані зовнішніх меж двох земельних ділянок 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,1670 га для ведення особистого селянського господарства мають іншу конфігурацію земельних ділянок ніж мав дарувальник та зазначено суміжних землекористувачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , але не надано доказів про відсутність заперечень у вказаних осіб, щодо інших меж між суміжними земельними ділянками та не залучено вказаних осіб співвідповідачами.

Також в договорі дарування не зазначено, що предметом договору була земельна ділянка площею 0,09 га для ведення особистого селянського господарства власником якої став ОСОБА_2 і з обгрунтувань позову вбачається, що ще не виготовлено технічну документацію на вказану земельну ділянку. .

Тому з підстав які вказані в позові не доведено порушення прав власності позивача на три земельні ділянки. Тому в задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись ст.718,392 ЦК України, ст. 3,9,17,22,23,56,67 ЗК України, ст.12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову про визнання права власності на три земельні ділянки відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України. Повний текст рішення складено 18.12.2023 року.

Суддя В.І. Кириченко