Справа № 344/8415/23
Провадження № 2/344/2233/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

11.05.2023 позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача, в якому просить шлюб укладений між ними розірвати, дитину залишити проживати з нею, судовий збір покласти на неї.

В обґрунтування позову вказує, що 13.01.2022 між сторонами укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 .

Протягом останнього року сімейне життя між сторонами погіршувалося, проживають протягом шести місяців окремо, оскільки спільне проживання між ними неможливе, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. На даний момент спільне господарство сторонами не ведеться, сумісне проживання припинено. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач вважає, що часу для примирення не потрібно, оскільки сторони свідомо вважає, що шлюб потребує свого фактичного припинення. Майнових спорів між сторонами немає. Збереження шлюбу є неможливим, перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, суд вирішує питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу, а тому, оскільки такого спору між сторонами не має, позивач після розірвання шлюбу просить залишити дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживати разом з нею.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ, 11.05.2023 таку передано головуючій Кіндратишин Л.Р.

15.05.2023 провадження у справі відкрито.

Позивач в позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі, з участю її представника - адвоката Лукиніва М.П., та позов просила задоволити.

16.06.2023 представником позивача - адвокатом Лукинівим М.П. подано до суду письмову заяву, відповідно до якої останній просив провести розгляд вказаної справи за його відсутності, цивільний позов ОСОБА_1 задоволити.

16.06.2023 відповідачем ОСОБА_2 через канцелярію суду подано заяву про проведення розгляду справи без його участі, зазначивши, що в заявленому позові про його задоволенні не заперечує.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Так як сторони в судове засідання, призначене на 16.06.2023 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 13.01.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) серія НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 13 січня 2022 року, про що складено відповідний актовий запис №61. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_4 , дружини ОСОБА_5 (а.с.4).

Згідно свідоцтва про народження у сторін є дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно зі ст.110 СК України.

Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 п.п. «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі № 605/434/18, яку кореспондує п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.

Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, на переконання суду, знайшли своє місце обставини, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, то шлюб між сторонами, слід розірвати.

Таким чином позов у частині вимог про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про залишення проживання дитини з позивачем, то з цього приводу слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка недосягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо,місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Таким чином, місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначається неповнолітньою дитиною самостійно, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Станом на день звернення до суду неповнолітній дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 15 років, а тому не підлягає до задоволення вимога про залишення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживати разом з позивачем.

У порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує, що позивач просила судові витрати покласти на неї. Відтак, суд не вирішує питання про їх стягнення з відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 13 січня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис №61, - розірвати.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача - адвокат Лукинів Михайло Петрович, адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач : ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса : АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено та підписано 21 червня 2023 року.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.