Номер провадження: 22-ц/813/6687/23
Справа № 185/9586/22
Головуючий у першій інстанції Смирнов В.В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Долгової В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 травня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 з вимогою про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18.03.2014 року, з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, до досягнення дитиною повноліття по справі.

08.11.2014 року позивач одружився вдруге і у цьому шлюбі народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина має інвалідність.

Тобто з часу ухвалення вищевказаного судового рішення про стягнення аліментів, його матеріальний стан змінився, що є підставою для зменшення розміру аліментів відповідно до положень статті 192 СК України.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18.03.2014 року у справі №501/924/14-ц з 1/4 до 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист виданий на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18.03.2014 року у справі №501/924/14-ц.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 15 травня 2023 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність підстав для зменшення розміру аліментів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що висновок суду про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів є помилковим, оскільки з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у нього змінився сімейний стан він одружився, народилася дитина яка має інвалідність та потребує лікування, що є самостійною підставою для перегляду розміру аліментів.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

ОСОБА_2 надіслала відзив на апеляційну скаргу у якому просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначила, що батько не піклується про дитину, заборгованість по сплаті аліментів складає 175792 грн.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні надала пояснення, в яких зазначила, що суд першої інстанції правомірно вирішив цей спір, правильно застосувавши норми матеріального й процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18.03.2014 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області по справі №501/2502/14-ц від 14.07.2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_7 від 08.11.2014 року.

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , народився ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком вказано ОСОБА_1 .

Відповідно акту проживання №1 від 06.05.2022 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з дружиною та дитиною.

Згідно копій медичних документів, ОСОБА_6 має статус інваліда з дитинства.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 зазначеної Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Статтею 141 СК України передбачається, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, із аналізу наведеної вище норми, розмір аліментів не вважається незмінним. Так, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, сам по собі факт укладення батьком дитини нового шлюбу і народження в ньому іншої дитини не є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів, які стягуються з батька на утримання дітей від попереднього шлюбу. Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19 зазначив, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, фактично обґрунтовуючи тим, що у нього народилася іще одна дитина яка є інвалідом з дитинства, потребує лікування і він тепер має утримувати сина та витрачати значні кошти на його лікування.

Визначення майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Особа повинна навести обставини, які свідчать про погіршення її матеріального становища, та подати суду відповідні докази - документи про рівень доходу позивача; відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків; документи про заборгованість перед іншими особами; документи про стягнення заборгованості з позивача в межах виконавчого провадження; документи про наявність утриманців тощо.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо того, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження погіршення матеріального становища позивача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький