Єдиний унікальний номер 341/1305/23
Номер провадження 2-о/341/62/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. ознайомився з матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Галицької міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.

встановив:

Представниця ОСОБА_3 в інтересах заявника ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, в якій просить визнати ОСОБА_2 недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його опікуном ОСОБА_1 .

Заява обгрунтована тим, що заявник ОСОБА_1 є швагром ОСОБА_2 , 1981 року народження. ОСОБА_1 з 2017 року постійно здійснював догляд за своїм швагром, оскільки останній хворіє, є інвалідом другої групи інвалідності внаслідок стійкого психічного розладу, а тому потребує постійного стороннього догляду.

Надаючи правову оцінку вказаній заяві, суддя дійшов висновку про те, що заява підлягає поверненню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частиною першою статті 71 ЦПК України визначено осіб, які належать до членів сім`ї чи близьких родичів, а саме - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, над якою встановлено опіку чи піклування.

Отже, чинним законодавством визначено, що член сім`ї (у сімейно-правовому аспекті) - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що грунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Згідно з доданими до заяви матеріалами підтверджується, що ОСОБА_1 є «швагром» ОСОБА_2 , тобто чоловіком сестри ОСОБА_4 . Тобто, заявник з ОСОБА_2 не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 15 травня 2023 року, виданої Крилосівським старостинським округом № 8 Галицької міської ради підтверджується, що заявник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За цією адресою разом із заявником також рареєстровані: ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_7 - дочка.

Згідно зі змістом довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 15 травня 2023 року, виданої Крилосівським старостинським округом № 8 Галицької міської ради підтверджується, що заявник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . За цією адресою разом із ОСОБА_2 також рареєстровані: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Отже, із матеріалів заяви установлено, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за різними адресами.

Належних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично проживають разом і є членами однієї сім`ї у сімейно-правовому аспекті, до заяви не надано.

Тобто, матеріали справи не містять доказів того, що заявник та ОСОБА_2 спільно проживають, пов`язані спільним побутом та ведуть спільне господарство, беруть участь у спільних витратах, мають взаємні права та обов`язки, та між ними є відносини, які притаманні членам однієї сім`ї.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вважаю, що до матеріалів справи не долучено доказів того, що ОСОБА_1 є близьким родичем ОСОБА_2 або що вони є членами сім`ї у розумінні статті 3 СК України.

Також, з огляду на положення СК України, викладену позицію Конституційного суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 та перелік близьких родичів згідно з приписами ст. 71 ЦПК України, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є близькими родичами.

Підсумовуючи викладене, заява і додані до неї матеріали не містять даних, які б давали судді підстави вважати, що ОСОБА_1 є тією особою, яка відповідно до вимог частини третьої статті 296 ЦПК України може звертатись до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатним.

Статтею 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно пунктом 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на викладене, вважаю, що заявник ОСОБА_1 не має процесуальної дієздатності щодо звернення до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатним, оскільки їх родинні/сімейні відносини не підтверджені, і тому заява підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст. 185, 294, 296, 352-355 ЦПК України, суддя

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Галицької міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна повернути.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її постановлення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ