Справа №932/1946/20
Провадження №2/932/1159/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Дубовик К.В.,

представника позивача: Макарової О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2020 року позивач звернувся з позовом в якому просить стягнути з ПАТ «Київський страховий дім» грошові кошти в розмірі 99 000,00 грн. Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 284 620,71 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків та з ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Стислий виклад позовних вимог.

23.08.2018 року ОСОБА_1 спричинив ДТП за участю його автомобіля та автомобіля позивача, внаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження, а позивач зазнав матеріальних збитків. Вина ОСОБА_1 встановлена постановою суду, а розмір спричинених збитків встановлений висновком експертного дослідження та складає 383 620,71 грн. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу винної особи застрахована у ПАТ «Київський страховий дім» матеріальна шкода в межах страхової виплати 99 000,00 грн. підлягає стягненню зі страховика, решту суми в розмірі 284 620,17 грн. позивач просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 солідарно. Моральна шкода завдана позивачеві полягає у величезному стресі за сім`ю та майно, необхідності спілкуватися з поліцейськими, вирішуванні питання щодо транспортування автомобіля до іншого міста, оскільки він проживає в іншому місті, а тому таку шкоду він оцінює в розмірі 20 000 грн.

Стислий виклад позиції відповідачів.

Так відповідач ОСОБА_4 надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що в першу чергу відшкодування майнової шкоди має відшкодовувати страхова, а у разі недостатності страхової виплати, різницю суми сплачує особа винна в спричиненні ДТП. Висновок експертного дослідження складений з порушенням вимог методики та ЦПК, а отже не може бути прийнятий судом як доказі в рамках справи.

Відповідач ОСОБА_1 надав пояснення щодо позовних вимог, в яких послався на ті самі обставини і твердження, що і відповідач ОСОБА_4 .

Відповідач-1 ПАТ «Київський страховий дім» про розгляд справи повідомлений належним чином, своїм правом на подання відзиву не скористався.

Заяви і клопотання, процесуальні дії вчинені в рамках цивільної справи.

Ухвалою судді від 16 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи у підготовче судове засідання.

23 листопада 2021 року від представника відповідача адвоката Марченко В.А. надійшли пояснення на позовну заяву.

17 березня 2022 року віл відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву.

06 червня 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, що за своїм змістом повторює позовну заяву.

Ухвалою суду від 22 грудня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Марченко В.А. про призначення товарознавчої експертизи відмовлено.

22 грудня 2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

23.08.2018 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом - MERCEDES-BENZ 311D, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по Центральному мосту з пр. Слобожанського в напрямку вул. Коцюбинського в м. Дніпро, при виявленні перешкод для руху не вжив заходів для зменшення швидкості, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом MERCEDES-BENZ GL 320 CDI, державний номер НОМЕР_2 , а той у свою чергу продовжив некерований рух та здійснив зіткнення з транспортним засобом "TOYOTA PRADO" державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 .

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль MERCEDES-BENZ GL 320 CDI, державний номер НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень.

Як встановлено за результатом експертного автотоварознавчого дослідження (висновок Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса від 27.12.2018) загальна вартість відновлюваних робіт та заміни деформованих деталей склала 383 3620,71 грн.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно електронної відповіді МВС України надано інформацію, що власником автомобіля MERCEDES-BENZ 311D, державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_4 .

Як встановлено цивільно-правова відповідальність MERCEDES-BENZ 311D, державний номер НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_4 застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», згідно полісу №АМ/3992252.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців ПрАТ «Київський страховий дім» перебуває в стані припинення з 10.08.2018.

Норми права, застосовані судом.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до положень ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон).

Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п.9.1. ст.9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону передбачено, що уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961 IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Висновок суду.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи 23 серпня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів MERCEDES-BENZ 311D, державний номер НОМЕР_1 , та транспортним засобом MERCEDES-BENZ GL 320 CDI, державний номер НОМЕР_2 власником якого є позивач.

28 вересня 2018 року позивач ОСОБА_3 звернувся до ліквідатора ПрАТ «Київський страховий дім» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Із заявою про страхове відшкодування ОСОБА_3 не звертався, відповідних доказів про таке звернення не надавав.

Згідно позиції ВП ВС викладеної у постанові від 11.12.2019 №465/4287/15 (14-406цс19) Закон №1961-IV не містить обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком. Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону №1961-IV не містять.

Так з позовною заявою ОСОБА_3 звернувся до суду 17 лютого 2020 року, що свідчить про пропущення ним річного строку на стягнення майнової шкоди зі страховика.

Такий строк є присічним і поновленню не підлягає.

Враховуючи зазначене, у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Київський страховий дім» слід відмовити.

Що стосується вимог про солідарне стягнення з відповідачів-2,3 майнової шкоди в розмірі 284 620,17 грн. слід зазначити таке.

Власником транспортного засобу MERCEDES-BENZ 311D, державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_4 .

Проте винним у спричиненій ДТП за рішенням суду, визнаний відповідач ОСОБА_1 , що перебував за кермом та вчинив дану ДТП, отже в порядку ст. 1166 ЦК України відшкодування шкоди має відбуватися за рахунок винної особи, в даному випадку ОСОБА_1 .

З урахуванням зазначеного вимоги в частині стягнення майнової шкоди в розмірі 284 620,17 грн. можуть бути задоволені частково та підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 , вимоги до ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

З приводу стягнення з відповідача ОСОБА_1 моральної шкоди суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. ч. 3 5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Враховуючи, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та ним не доведені, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2846,20 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.1166, ч.2 ст.1187 ЦК України, ч.22.1 ст.22, ст.29, 30.1 та ч.30.2 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч.1 та ч.6 ст.81, ч.1, ч.2 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 задовільнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 284 620 (двісті вісімдесят чотири тисячі шістсот двадцять), 17грн.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 2 846 (дві тисячі вісімсот сорок шість), 20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення проголошено 15.06.2023.

Суддя: В.І. Цитульський