Справа № 212/8552/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання - Машошиної Ю.О., розглянувши відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (далі ТОВ ФК ЄАПБ) звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що 07 серпня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Манівео Швидка Фінансова Допомога (далі ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога) та відповідачем укладено кредитний договір № 514279015. 28 листопада 2018 року між ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога та Товариством з обмеженою відповідальністю Таліон Плюс (далі - ТОВ Таліон Плюс) було укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 31 грудня 2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 52 від 12 листопада 2019 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога та ТОВ Таліон Плюс до ТОВ Таліон Плюс перейшло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 514279015. 20 жовтня 2022 року між ТОВ Таліон Плюс та ТОВ ФК ЄАПБ укладено договір факторингу № 20102022 за умовами якого ТОВ Таліон Плюс передає (відступає) ТОВ ФК ЄАПБ за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК ЄАПБ приймає належні ТОВ Таліон Плюс права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ ФК ЄАПБ набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 28880,80 грн., з яких: 10400 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 18480,80 грн. сума заборгованості по відсоткам. З моменту отримання права грошової вимоги позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Враховуючи викладене, просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 514279015 від 07 серпня 2029 року у загальному розмірі 28880,80 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач скористалася правом надання відзиву, в якому заперечувала проти позовних вимог, вважала їх необґрунтованими, оскільки згідно ст.ст.257-258 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а щодо окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність у один рік. Між відповідачем та ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога було укладено договір по якому оплата мала бути здійснена до 06 вересня 2019 року, проте здійснена не була, при цьому ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога не скористалися правом на подання позову протягом 2019-2023 років, а укладення договору факторингу не є підставою для продовження строку позовної давності. Враховуючи викладене, просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від представника ТОВ ФК ЄАПБ на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що 20 жовтня 2022 року між ТОВ Таліон Плюс та ТОВ ФК ЄАПБ було укладено договір факторингу № 20102022. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня коли особи довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Таким чином, строк позовної давності починає відраховуватися з моменту відступлення права вимоги, а саме після підписання договору про відступлення прав вимоги, оскільки з цього моменту позивач дізнався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом у жовтня 2023 року, а тому строк позовної давності не сплинув. Крім того, 30 березня 2020 року прийнято Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), відповідно до якого розділ Прикінцеві положення ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а тому строк позовної давності щодо звернення до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 514279015 від 07 серпня 2019 року було продовжено на строк дії карантину. Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач у судове засіданні не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем у наданому відзиві, що 07 серпня 2019 року між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ОСОБА_1 укладено договір № 514279015, за умовами якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 10400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.1.4 цього договору (а.с.4-5).

Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів. Кредит надається строком на 30 днів (пункт 1.2-1.3 договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,39 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного п.1.3 цього договору. З урахуванням положень п.1.4 Договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 507,35 відсотків річних (пункт 1.4-1.5 договору).

Згідно п.1.6 договору, розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені у графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно графіку розрахунків, що є Додатком № 1 до договору № 514279015 від 07 серпня 2019 року, сторони погодили наступний графік розрахунків: термін платежу 06 вересня 2019 року, сума кредиту -10400 грн., нарахований процент - 4336,80 грн., до сплати (разом) 14736,80 грн.(а.с.5 зворотній бік).

ТОВ Манівео швидка фінансова допомога було перераховано ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 10400 грн. згідно договору № 514279015 від 07 серпня 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням від 07 серпня 2019 року (а.с.50).

28 листопада 2018 року між ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога та ТОВ Таліон Плюс було укладено договір факторингу № 28/1118-01, а також 31 грудня 2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с.6-8).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 52 від 12 листопада 2019 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога та ТОВ Таліон Плюс до ТОВ Таліон Плюс перейшло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 514279015 за суму 27955,20 грн., з яких: 10400 грн. заборгованість по основному боргу, 17555,20 грн. заборгованість по відсоткам (а.с.54).

20 жовтня 2022 року між ТОВ Таліон Плюс та ТОВ ФК ЄАПБ укладено договір факторингу № 20102022 у відповідності до умов якого ТОВ Таліон Плюс зобов`язується відступити ТОВ ФК ЄАПБ права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ ФК ЄАПБ зобов`язується їх прийняти, передати грошові кошти в розпорядження ТОВ Таліон Плюс за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с.9-10).

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 2 до договору факторингу № 20102022 від 06 березня 2023 року ТОВ ФК ЄАПБ набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28880,80 грн., з яких: 10400 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 18480,80 грн. сума заборгованості по відсоткам (а.с.11).

Також, позивачем в підтвердження обґрунтування своїх позовних вимог до суду надано : розрахунок заборгованості ТОВ Таліон Плюс за яким сума заборгованості за договором № 514279015 від 07 серпня 2019 року становить 35047 грн., з яких тіло кредиту 10400 грн., проценти 24647 грн.; розрахунок заборгованості ТОВ Манівео швидка фінансова допомога за яким сума заборгованості за договором № 514279015 від 07 серпня 2019 року становить 27778,40 грн., з яких тіло кредиту 10400 грн., проценти 17556,20 грн. (а.с.49, 51-52).

Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У відповідності до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 610 ЦК України передбачає порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК та ст.514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги та до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Так, судом встановлено та не заперечувалось відповідачем факт укладення відповідачем кредитного договору та відповідно наявність кредитних правовідносин між сторонами, а також підтверджено належними доказами факт відступлення ТОВ Манівео швидка фінансова допомога ТОВ Таліон Плюс, а в подальшому ТОВ Таліон Плюс позивачу право грошової вимоги до відповідача щодо грошових та інших зобов`язань за договором № 514279015 від 07 серпня 2019 року.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 514279015 від 07 серпня 2019 року у загальному розмірі 28880,80 грн., з яких 10400 грн. заборгованість за основною сумою кредиту, 18480,80 грн. заборгованість за відсотками, на підтвердження чого позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 514279015 від 07 серпня 2019 року за період з 06 березня 2023 року по 31 серпня 2023 року (а.с.12).

Вподальшому, позивачем до суду надано розрахунок заборгованості ТОВ Таліон Плюс за період з 12 листопада 2019 року по 06 березня 2023 року, у якому вказана інша сума заборгованості, а саме 35047 грн., з яких тіло кредиту - 10400 грн., проценти - 24647 грн.(а.с.49).

Позивачем також надано до суду розрахунок заборгованості ТОВ Манівео швидка фінансова допомога за період з 07 серпня 2019 року по 12 листопада 2019 року яким сума заборгованості за тим же самими договором № 514279015 від 07 серпня 2019 року становить 27778,40 грн., з яких тіло кредиту - 10400 грн., проценти - 17556,20 грн. (а.с. 51-52).

Таким чином, дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками розмірі 18480,80 грн. не доведені належними та допустимими доказами, оскільки надані позивачем розрахунки заборгованості містять арифметично різний розмір нарахованих відсотків та за різні періоди, в тому числі і за період, який виходить за межі строку кредитування, при цьому не містять інформації щодо розміру застосованої відсоткової ставки, складових частин загальної суми заборгованості за відсотками, а отже суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування відсотків.

Виходячи зі змісту Додатку № 1, який є невід`ємної частиною договору № 514279015 від 07 серпня 2019 року, відповідач зобов`язалась повернути кредит у загальному розмірі 14736,80 грн., з яких 10400 грн. сума кредиту, 4336,80 грн. нараховані відсотки (а.с.5 зворотній бік). Вказаний Додаток підписаний відповідачем електронним підписом, що не заперечувалось самим відповідачем, а отже сторонами узгоджений розмір процентів за користування кредитними коштами в сумі 4336,80 грн., який добровільно не сплачений і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача разом із заборгованістю за тілом кредиту в сумі 10400 грн.

Вирішуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

У ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.262 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Як встановлено судом, 22 жовтня 2022 року за договором факторингу, відбулася заміна ТОВ Таліон Плюс на ТОВ ФК ЄАПБ, тобто до останнього перейшли права та обов`язки кредитора за кредитним договором № 514279015 від 07 серпня 2019 року, де боржником є відповідач.

Таким чином у спірному зобов`язані відбулася заміна кредитора, за якою позивач набув всіх прав кредитора у зобов`язаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відтак виходячи із положень ст.262 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, у зв`язку з чим суд відхиляє твердження позивача про те, що перебіг строку позовної давності починається з 22 жовтня 2022 року, тобто з моменту укладення договору факторингу між ТОВ Таліон Плюс та ТОВ ФК ЄАПБ.

При цьому суд враховує, що 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), відповідно до якого розділ Прикінцеві положення ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21, виклав висновки щодо застосування пункту 12 розділу Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (СОVID-19) розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: Під час дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню.

Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину.

Окремо слід звернути увагу, що Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні установлено з 24 лютого 2022 року на всій території України воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався і триває на теперішній час.

Вказане свідчить, що законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своєї прав та інтересів.

Отже, загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

Таким чином, оскільки кредитний договір укладено 07.08.2019 року і сторонами обумовлено строк кредитування на 30 днів, при цьому термін повернення кредиту визначений сторонами в Додатку № 1 до кредитного договору 06.09.2019 року, то трирічний строк позовної давності розпочався для кредитора з наступного дня у який не відбулось повернення кредитних коштів, тобто з 07.09.2019 року і мав спливати 07.09.2022 року, проте продовжився на період дії карантину, а в подальшому на період дії воєнного стану, оскільки позов подано до суду 27.10.2023 року і в розумінні п. 19 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України позивач не пропустив позовну давність, визначену статтею 257 ЦК України.

Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кошти не були повернуті позивачу, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 18480,80 грн. не доведені позивачем належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в сумі 4336,80 грн. заборгованості за відсотками, розмір яких підтверджується Додатком № 1 до договору № 514279015 від 07 серпня 2019 року, а також підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 10400 грн., яка підтверджена належними доказами, а всього сума заборгованості складає 14736,80 грн.(10400 грн.+4336,80 грн.), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1369,55 грн., виходячи з розрахунку (14736,80 грн. * 2684 грн. / 28880,80 грн.).

Керуючись ст.ст.6, 207, 252-258, 261, 267, 512, 514, 525-526, 530, 611, 626-629, 634, 639 ЦК України, ст.ст. 2, 11, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за кредитним договором № 514279015 від 07 серпня 2019 року в загальному розмірі 14 736 (чотирнадцять тисяч сімсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів суму судового збору розмірі 1369 (одна тисяча триста шістдесят дев`ять) гривень 55 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів, , юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення, складено та підписано без проголошення 21 грудня 2023 року.

Суддя: М.Д. Власенко