ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Максюти Ж.І.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Зінчука Валерія Дмитровича

на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 червня 2023 року про залишення позову без розгляду

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса ДМНО Щетілової Ольги Валеріївни, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державного нотаріуса Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Черновської Людмили Григорівни, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні і розпорядженні нерухомим майном, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2023 року провадження у справі в частині позову ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована наявністю підстав для залишення позову без розгляду, оскільки суд визнав явку позивача в судове засідання обов`язковою, оскільки вважав за необхідне, щоб позивач надала особисті пояснення у справі, та відсутність останньої перешкоджає вирішенню спору по суті та призводить до безпідставного затягування розгляду справи, а відтак до порушення розумних строків її розгляду, тому суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду.

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 адвокат Зінчук В.Д.посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та зроблені без врахування істотних обставин справи, а саме воєнних дій, які зараз проходять на території України, у зв`язку з воєнною агресією Росії проти України. Зазначає, що йому достеменно не відомо де наразі знаходиться ОСОБА_1 , можливо вона виїхала з м.Дніпро або на західну частину України, можливо за кордон, однак він як представник брав участь у справі майже в кожному судовому засіданні та належним чином виконує вимоги діючого законодавства, так і договору про надання правової допомоги, укладеного між ним та ОСОБА_1 , а тому вважає, що підстав для залишення позову без розгляду, не має.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з вересня 2019 року у провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса дніпровського міського нотаріального округу Щетілової О.В., треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державного нотаріуса Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Черновської Л.Г., приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової О.В., третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні і розпорядженні нерухомим майном.

04 листопада 2022 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14.00 год. 24 січня 2023 року.

Вказаною ухвалою суду визнано обов`язковою явку позивача ОСОБА_1 в судове засідання, виходячи із мотивів первісного позову та необхідності з`ясування часу внесення виправлень у довіреність та дійсної волі довірителя, мотивів позову третьої особи, з`ясування обставини двох різних реєстрацій права власності за однією адресою, та зважаючи на те, що представник позивача в підготовчому засіданні зазначив, що після укладення із позивачем договору у 2019 році більше із позивачем не спілкувався, суд дійшов до переконання про необхідність заслуховування пояснень позивача у судовому засіданні та про обов`язковість її явки.

В судові засідання 24 січня 2023 року, 22 лютого 2023 року, 06 квітня 2023 року, 01 червня 2023 року та 29 червня 2023 року ОСОБА_1 не з`явилася, жодних клопотань не подавала.

Разом з тим, ОСОБА_1 повідомлялася про обов`язкову явку та викликалася в судове засідання через свого представника, отримувала повістки на вказаний нею номер мобільного телефону на 06 квітня 2023 року та на 29 червня 2023 року, отримувала повістки та ухвалу суду 10 січня 2023 року та 08 червня 2023 року.

Як в підготовчих засіданнях так і в судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 наполягали на особистій участі позивача у судовому засіданні. Просили позов ОСОБА_1 залишити без розгляду. ОСОБА_3 зазначив, що виправлення у довіреність вносилися за участю ОСОБА_1 , вона особисто бажала подарувати майно, внесення змін у довіреність та укладення договору дарування була викликана тим, що ОСОБА_1 була власником частки, а не окремого об`єкта нерухомості. Тому для укладення договору купівлі-продажу необхідною була згода іншого співвласника.

Представники позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_4 вказали на можливість розгляду справи без ОСОБА_1 , оскільки у справі бере участь її представник, який також подавав заяву про розгляду справи без позивача.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Отже, навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмежене, внаслідок чого суди продовжують здійснювати правосуддя.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.223 ЦК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

На підставі положень п.4 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За приписами п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною 1 статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Таким чином, зазначені норми дисциплінують позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі №558/9/18 (провадження № 61-13892св20).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює "право на суд", право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України", заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18).

Позов особи якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України), тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі №465/205/17 (провадження №61-9536св21).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, що правові підстави для чергового відкладення судового засідання судом з метою виклику позивача відсутні та це призведе до безпідставного затягування розгляду справи, а відтак, до порушення розумних строків її розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що завданням цивільного судочинства у контексті статті 2 Цивільного процесуального кодексу України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції істотних обставин справи, а саме воєнних дій, які зараз проходять на території України у зв`язку з воєнною агресією Росії проти України та можливе перебування позивача ОСОБА_1 за межами м.Дніпро або України, висновків суду першої інстанції не спростовують, адже ініціювавши судовий розгляд справи, позивач, в першу чергу, має активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Колегія суддів також звертає увагу, що залишення позову без розгляду, не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції залишаючи без розгляду позов всебічно не дослідив і не оцінив обставини в справі, не спростовують правильності висновків суду, ґрунтуються на власному тлумаченні заявником норм процесуального права.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Зінчука Валерія Дмитровича- залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 червня 2023 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Ж.І. Максюта