ПОСТАНОВА

Іменем України

14 червня 2023 року м. Кропивницький

справа № 398/1979/22

провадження № 22-ц/4809/585/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О.Л., Єгорова С.М.

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н. В.,

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради;

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року (суддя Молонова Ю.В.),-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2022 року КП «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що КП «Теплокомуненерго» перебуває з відповідачем у фактичних договірних відносинах, про що свідчить відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . ОСОБА_1 є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак споживачем теплової енергії, що надається до вказаного житла. Споживач не виконує належним чином покладені на нього обов`язки по сплаті комунальних послуг, у зв`язку з чим станом на 01.06.2022 виникла заборгованість за отриману теплову енергію в розмірі 111 671,63 грн, 3% річних в розмірі 1 372,20 грн, індекс інфляції в розмірі 3963,61 грн, а всього 117 007,44 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг та 3% річних, індекс інфляції та понесені судові витрати.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Однак, після ухвалення судового рішення подав заяву про перегляд заочного рішення, в якій вказав заперечення щодо заявлених до нього вимог. Конкретизувавши тим, що квартиру, щодо якої заявлена вимога про теплопостачання, він купив 20.06.2007. Під час огляду квартири та її покупки повністю було відсутнє теплопостачання, не було центральної труби по всьому стояку 3-х поверхового будинку, тому договір з КП «Теплокомуненерго» на постачання тепла до квартири він не укладав (а.с.52-54).

Короткий зміст оскарженого судового рішення

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.10.2022 у цивільній справі №398/1979/22, позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради, заборгованість станом на 01.06.2022 в розмірі 117007 грн. 44 коп, з яких: 111671,63 грн заборгованість за отриману теплову енергію, 1372,20 грн 3% річних, 3963,61 грн індекс інфляції, а також витрати на оплату судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач належним чином виконує умови договору на відміну від відповідача, який не здійснює оплату за отримане теплопостачання, тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість, що виникла станом на 01.06.2022 року з врахуванням та застосуванням вимог ст. 625 ЦК.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу.

Не погоджуючись із судовим рішенням, стороною відповідача подана апеляційна скарга, якою просить рішення Олександрійського міськрайонного суду від 12.10.2022 у справі за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в сумі 117007 грн 44 коп, скасувати та справу направити на новий розгляд.

В обґрунтування вказано, що ОСОБА_1 придбав квартиру, в якій зовсім відсутнє теплопостачання. Тому ні договору, ні відповідно оплата ним не проводилася і не мала проводитися. Споживач не повинен платити за послугу, яку не отримує.

Представником позивача поданий відзив на апеляційну скаргу.

Сторона просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.10.2022 року.

Вказує, що відповідач у передбаченому законом порядку не відокремлювався від системи централізованого теплопостачання та станом на теперішній час отримує послугу з постачання теплової енергії до житлового приміщення/квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , але навмисно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо сплати отриманих послуг. Він свідомо не виконує обов`язки по сплаті комунальної послуги, чим завдає шкоди КП «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради (а.с.116-117).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана 08 березня 2023 року безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08 березня 2023 року витребувано з Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області матеріали даної цивільної справи.

Ухвалою суду від 20 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Оскільки недоліки апеляційної скарги усунуті відповідачем у встановлений судом строк, ухвалою суду від 19 квітня 2023 року відкрито провадження у даній справі; встановлено строк для подачі відзиву.

21 квітня 2023 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 06 червня 2023 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

Учасників справи належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи (а.с.225-227).

Ухвалою суду від 26 травня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні, призначеному на 06 червня 2023 року в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 06 червня 2023 року за наслідком задоволеного клопотання сторони відповідача оголошено перерву в слуханні справи до 14 червня 2023 року.

Ухвалою суду від 12 червня 2023 року задоволено клопотання представника позивача, ОСОБА_2 про участь в судовому засіданні, призначеному на 14 червня 2023 року в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Щодо участі учасників справи в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Руссу Н.О., підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, наполягали на її задоволенні, письмово заявили про застосування строків позовної давності. Представник позивача ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 з 20 червня 2007 року є власником житла за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу(а.с.60). Відповідно є споживачем теплової енергії, що надається до житла.

КП «Теплокомуненерго» постачає теплову енергію, обов`язок проведення розрахунків за яку, покладено на споживача.

Споживач в порушення умов договору не сплачує вартість отриманої теплової енергії у встановлені строки.

Станом на 01.06.2022 року виникла заборгованість у розмірі 111 671,63 (сто одинадцять тисяч шістсот сімдесят одна гривня та шістдесят три копійки) грн..

КП «Теплокомуненерго» нарахувало боржнику 3% річних в сумі 1372,20 грн, індекс інфляції в сумі 3963,61 грн.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За положеннями ст. 376 ЦПК підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши підстави оскарження, переглядаючи судове рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Предметом спору є виконання договору про теплопостачання споживачем послуг, стягнення заборгованості за комунальну послугу.

КП «Теплокомуненерго» звернулось з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів (боргу) за отриману послугу з централізованого теплопостачання у сумі 111671,63 грн- основного боргу, 1372,20 грн - 3% річних, 3963,61 грн - індекс інфляції, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

ОСОБА_1 є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак є споживачем теплової енергії, що надається до вказаного житла.Теплова енергія, що надається до вказаного житла надається постачальником - Комунальним підприємством «Теплокомуненерго».

КП «Теплокомуненерго» в опалювальні сезони надавав в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 теплову енергію, обов`язок проведення розрахунків за яку покладено на відповідача. Шляхом подачі теплової енергії за вказаною адресою, сторони вступили в фактичні договірні правовідносини.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц (постанова 10 грудня 2018 року) та Верховний Суд України у справі № 6-2951цс15, (постанова від 20.04.2016).

Згідно статті 162 Житлового кодексу України, власник квартири зобов`язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Впродовж тривалого часу ОСОБА_1 за надані послуги не розраховується. Станом на 01.06.2022 року виникла заборгованість перед підприємством за надані послуги з централізованого теплопостачання в сумі 117007,44 грн.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, крім іншого є: договори та інші правочини.

Цивільні права особа здійснює та виконує у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 13, 14 ЦК України).

Відповідно до змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-ІУ (діяв до травня 2019 року), а також ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII (діє з травня 2019 року) одним з обов`язків споживача є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-УІІІ споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідач зазначає, що судом встановлено про необхідність сплатити борг за послугу з постачання теплоенергії. Фактично такі послуги в його квартиру не здійснювались і не могли здійснюватися, через відключення житлового приміщення від централізованого теплопостачання. Він у 2007 році придбав житло, в якому відсутня мережа теплопостачання.

Відповідач вказує, що комунальне підприємство знає про обставину відключення квартири від системи теплопостачання, про це вказано в заяві про перегляд заочного рішення.

Зазначену обставину можуть довести пояснення свідків.

Згідно ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та споживач може відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

У відповідача відсутні будь-які достатні докази на підтвердження відсутності або відключення у встановленого законом порядку системи теплопостачання.

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на рахунок позивача внесено оплату боргів за теплопостачання в тому числі і за квартиру, щодо якої розглядається спір, особовий рахунок збігається, а назва вулиці вказана попередня, дійсна на час здійснення оплати, і прізвище попереднього власника, хоча на той час ОСОБА_1 вже набув у власність квартиру.

Зазначена обставина повністю нівелює пояснення відповідача щодо необгрунтованості вимог позову.

Статтею 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (ст.ст.7,9), Житлового кодексу України (ст.162), Закону України «Про теплопостачання» (ст.19), встановлений обов`язок для власника, незалежно від фактичного проживання сплачувати комунальні послуги.

Вищевикладені обставини справи та правове забезпечення свідчать про обґрунтованість заявлених позовних вимог та правильність висновків суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги централізованого теплопостачання станом на 01.06.2022 року.

У відповідності до ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три відсотки річних від простроченої суми.

Щодо заяви про застосування строків позовної давності

В суді апеляційної інстанції сторона відповідача заявила про застосування строків позовної давності, зазначивши, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості брати участь в судовому засіданні, фактично за адресою куди направлялись виклики не проживає, про судове провадження дізнався за наслідком відкритого виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права.

Згідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони. Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Заява про застосування позовної давності може бути подана лише під час розгляду справи в суді першої інстанції.

У випадку, якщо відповідач не знав про судовий процес або не був належним чином повідомлений про дати розгляду справи судом першої інстанції і, таким чином, був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ч. 3 ст. 267 ЦК України, відповідач не позбавлений можливості подати заяву про застосування строку давності в суді апеляційної інстанції. Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) та в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 317/3698/15-ц (провадження № 61-19795св18).

Розгляд даної справи відбувся за відсутності відповідача, причини не отримання судових матеріалів першої інстанції стороною пояснено з обгрунтованням.

В апеляційній скарзі сторона не вказала підстав пропуску подачі заяви про застосування строку позовної давності до суду першої інстанції, однак письмово заявила про це до судових дебатів в апеляційній інстанції.

Обгрунтування щодо несвоєчасності подачі заяви про застосування строку позовної давності дають підстави врахувати таку заяву та застосувати її наслідки.

Так, звернення до суду відбулося у липні 2022 року, що відповідно до ст. 256 ЦК охоплює термін в три роки тобто з липня 2019 року. Сторона відповідача розрахунок вказала з травня 2019 року на суму 44 080,91 грн (червень/липень теплопостачання не здійснюється). Однак з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, період охоплений строком позовної давності становить 46 748, 49 грн. Згідно довідки від 01.05.2023 станом на травень 2023 року борг складає 111671,63 грн (така сума заявлена в позові з зазначенням станом на 1 червня 2022 року, враховуючі, що з другої половини квітня теплопстачання не подається), станом на травень 2019 року в довідці вказана сума 64 923,14 грн, відповідно різниця становить 46 748, 49 грн.

Зазначена сума підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь КП «Теплокомуненерно», у звязку з застосування строків позовної давності, а судове рішення відповідно до ст. 376 ЦПК зміні в частині визначеної суми стягнення основного боргу.

Щодо вимог за положеннями ст. 625 ЦК, які правильно застосовані судом першої інстанції, період стягнення за цією вимогою визначений з врахуванням ст. 256 ЦК, тому рішення в частині вирішення 3% річних та інфляційних витрат не підлягає зміні.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу відповідача та частково задовольнив позовні вимоги позивача, а тому витрати сторін на сплату судового збору розподіляються між ними пропорційно.

З урахуванням принципу розподілу судового збору з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання до суду позовної заяви у розмірі 1,104,29 грн, а на позивача сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2065,06 грн.

Загальний висновок апеляційного суду

Згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру стягнення основної суми боргу, судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року змінити в частині розміру стягнення заборгованості, розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, місто Олександрія, вулиця Перспективна, 32-а, п/р № НОМЕР_3 АТ «Райффайзен Банк», ), заборгованість станом на 01.06.2022 в розмірі 52084 грн. 30 коп., з яких: 46748,49 грн. - заборгованість за отриману теплову енергію, 1372,20 грн. - 3% річних, 3963,61 грн. - індекс інфляції.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, місто Олександрія, вулиця Перспективна, 32-а, п/р № НОМЕР_3 АТ «Райффайзен Банк», ), витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1104,29 грн.

Стягнути Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, місто Олександрія, вулиця Перспективна, 32-а, п/р № НОМЕР_3 АТ «Райффайзен Банк», )на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за подачу апеляційної скарги 2065,06 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 16 червня 2023 року.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О.Л. Дуковський

С.М. Єгорова