Провадження № 2/357/3587/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Заболотний В.А., звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 25 відсотків від усіх доходів відповідача, починаючи з дня звернення до суду і до червня 2027 року, за умови продовження навчання, а також просить стягнути з відповідача на свою користь додатково 50 відсотків витрат на навчання доньки в університеті, щомісячно, по 3008 гривень, з дня звернення до суду і до червня 2027 року. Просила судові витрати покласти на відповідача та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 06.10.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який 07.10.2021 року було розірвано, згідно рішення суду по справі №357/4766/21, після розірвання шлюбу прізвище позивача змінено на « ОСОБА_4 ». Згідно судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2022 року з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття. На даний час донька сторін повнолітня, проживає з позивачем, навчається на другому курсі стоматологічного факультету Львівського національного університету імені Данила Галицького, з денною формою навчання. Позивач зазначає, що навчання здійснюється на платній основі, згідно договору №С 204/22 від 19.09.2022 року, відповідно до якого законний представник ОСОБА_1 за рахунок власних коштів самостійно здійснює оплату за навчання в університеті доньки ОСОБА_3 . За навчання на 1 курсі доньки позивач сплатила 30.01.2023 року 24 500,00 грн., 12.10.2023 року 25 725,00 грн.

Позивач вказує, що відповідач не бажає брати участь в оплаті половини вартості навчання доньки в університеті. Позивач працює, має середньомісячний заробіток на рівні мінімальної заробітної плати, та окрім повнолітньої доньки має на утриманні непрацездатну матір, а тому перебуває в скрутному матеріальному становищі. Оскільки донька сторін навчається на денній формі, стипендії не отримує, джерела доходів не має, а тому не можу себе забезпечувати. Відповідач після досягнення дочкою повноліття ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, працює, отримує пенсію та має постійний дохід, в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки згідно ст. 199 Сімейного кодексу України.

Заперечуючи частково позовні вимоги, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Міхеєва Є.Г. подала відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач визнає вимогу про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, однак посилаючись на ст. 200 СК України просить стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а не у відсотковому відношенні, як зазначено у позовних вимогах. Відповідач заперечує щодо позовної вимоги про стягнення додатково 50 відсотків витрат на оплату навчання доньки в університеті, щомісячно, оскільки вказані витрати викликані не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини, в розумінні статті 185 СК України, а у зв`язку зі здобуттям дитиною освітньо-кваліфікаційного рівня. При цьому, відповідач вважає, що позивачем не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність навчання дитини на комерційній основі при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти за державним замовленням (на бюджетній формі навчання), не наведено мотивів вибору вказаного освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також безпосереднього погодження такого вибору з батьком дитини та узгодження з ним питань фінансового характеру щодо витрат на навчання дитини у обраному закладі на контрактній формі навчання. Представник відповідача вказує, що ОСОБА_2 сплачував кошти на утримання дочки, шляхом перерахунку грошей на особистий картковий рахунок, заборгованості по аліментах не має.

Відповідач просив врахувати, що він є інвалідом війни II групи, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, потребує постійного лікування та відповідно матеріальних витрат, відповідач отримує пенсію по інвалідності, яка становить 20 930,00 грн., з якої раніше відраховувались аліменти в розмірі 1/4 частини, що становило 5 232,50 грн. Окрім того, відповідач, у зв`язку з утриманням дитини та постійним власним лікуванням, вимушений працювати. ОСОБА_2 офіційно працевлаштований в Білоцерківському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, де з його заробітної плати також відраховувалась 1/4 частина на утримання неповнолітньої, що в середньому становило 3 830,25 грн. Таким чином, щомісячно, до повноліття дочки відповідач сплачував на користь ОСОБА_1 аліменти в середньому розмірі 9 062,75 грн., що більше мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму.

Представник відповідача вказує, що на утриманні відповідача перебуває його непрацездатна мати - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також потребує додаткових матеріальних витрат. А тому, відповідач вважає, що аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини є достатньою матеріальною допомогою, та відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення ще й половини вартості за навчання дитини.

Сторона відповідача заперечує стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, оскільки Договір № 32 про надання правничої допомоги від 27.09.2023 та подані на підтвердження його виконання докази, не пов`язані з розглядом конкретної судової справи, а саме з позовом щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання його повнолітньої дочки ОСОБА_3 , оплата не підтвердлжена належними доказами, Акт наданих послуг адвоката складено і підписано 19.10.2023 року та містить визначені і же оцінені послуги. Також представник відповідача зазначила, що вказана справа відноситься до малозначних справ, розгляд якої проводиться в порядку спрощеного позовного провадження, а тому розмір заявлених витрат на правничу допомогу вважає необґрунтовано завищеним і не підтвердженим належними доказами.

Ухвалою судді від 26.10.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження (а.с. 28).

14.11.2023 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_6 про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с. 31).

Ухвалою суду від 15.11.2023 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_6 про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції ( а.с. 33-34).

24.11.2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи (а.с. 37-40).

19.12.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача, адвокат Міхеєва Є.Г. визнала позовні вимоги частково, зазначила, що відповідач визнає лише позовну вимогу щодо стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини доходу.

Заслухавши позицію представників сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони є батьками повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . (а.с.7).

Встановлено, що повнолітня донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є студентом 2 курсу денної форми навчання, стоматологічного факультету Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького, термін навчання до 30.06.2027 року, що підтверджується довідкою № 252 від 05.10.2023 року, виданою деканом ОСОБА_8 (а.с. 16)

З договору № С 204/22 від 19.09.2022 року укладеного між Львівським національним медичним університетом імені Данила Галицького в особі ректора Бориса Зіменковського та законного представника вступника ОСОБА_9 , вбачається, що заклад бере на себе зобов`язання за рахунок коштів вступника (законного представника) здійснити навчання ОСОБА_10 (денне, стоматологія, лікар-стоматолог, магістр) у ЛНМУ імені Данила Галицького з 01.09.2022 по 30.06.2027. (а.с. 15)

Пунктом 4.2. договору № С 204/22 від 19.09.2022 року встановлено загальну вартість освітньої послуги в розмірі 270 757,00 грн.

Також позивачем долучено до матеріалів справи квитанції, в підтвердження оплати послуг за навчання дитини (а.с. 17,18)

При вирішенні даного позову суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Подаючи позовну заяву до суду, особа має довести наявність передбачених статтею 199 СК України факторів, які надають право стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, сина, які продовжують навчання.

Так, відповідно до ст. 199 СК України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищив 18, але є меншим за 23 років, продовження ним навчання, потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що відповідач має можливість надавати повнолітній доньці матеріальну допомогу, яка потребує матеріальної підтримки, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки на період її навчання не заперечив. Наразі, враховуючи дохід відповідача, розмір аліментів (1/4 частина) становить близько 10 000 грн.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що підлягають до стягнення з відповідача аліменти в частці від його доходу, а саме у розмірі 1/4 частини, на період навчання повнолітньої ОСОБА_3 .

Однак, позовна вимога про стягнення з відповідача, додатково, 50 відсотків витрат на навчання доньки в університеті, щомісячно, по 3008 грн. з дня звернення до суду і до червня 2027 року, - до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягти лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Положення про стягнення додаткових витрат на дітей за ч.2 ст. 185 СК України не стосується повнолітніх дітей.

У постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року по справі № 336/1488/19 зроблено наступний висновок, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь суми судових витрат ( витрат на правничу допомогу), суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано договір № 32 про надання правничої допомоги від 27.09.2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ; додаток № 1 від 19.10.2023 року; акт наданих послуг від 19.10.2023 року; квитанцію до прибуткового касового ордера № 5 від 27.09.2023 року.

Однак, подані документи не містять посилань на конкретну судову справу, в межах якої надаються вказані послуги, а тому неможливо встановити, що ОСОБА_1 саме у даній справі отримала послуги адвоката Заболотнього В.А. відповідно до вказаного договору, оскільки договір про надання правової допомоги був укладений 27.09.2023 року, а також кошти у сумі 10 000,00 грн. були сплачені 27.09.2023 року, по Акту наданих послуг від 19.10.2023 року, а позовна заява до суду була скерована лише 19.10.2023 року. Крім того, в Акті наданих послуг від 19.10.2023р. зазначені та оцінені ідентичні послуги /ознайомлення з матеріалами справи 2680 грн. + усна консультація клієнта - 2680 грн./

Також, суд враховує, що справа розглядається в порядку спрощеного провадження, відповідно до ст. 274 ЦПК України,

У додатковій постанові Верховного Суду від 07 листопада 2019 року по справі № 905/1795/18, зроблено наступний висновок, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підставі викладеного, враховуючи, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, враховуючи пропорційність в даному процесі, оскільки сторона відповідача також діяла через свого представника, та з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що не підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на час навчання, а відповідач являється інвалідом ІІ групи, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_2 , а тому судові витрати по сплаті судового збору відносяться на рахунок держави.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258- 265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_4 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період її навчання, в розмірі 1/ 4 частини всіх видів доходу ОСОБА_2 , починаючи з 24.10.2023 року до 30.06.2027 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 20.12.2023 року

Суддя О. Я. Ярмола