ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 514/790/23
Провадження по справі 2-о/514/40/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Тончевої Н.М.,

при секретарі Георгієвій О.А.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за заявою ОСОБА_1 представником якої є ОСОБА_2 , заінтересована особа: Тарутинська селищна рада Болградського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала однією родиною разом зі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином України, за адресою: АДРЕСА_1 та знаходилася на його утриманні на момент його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона в період з січня 2002 року і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювала догляд за ОСОБА_3 , яка була самотньою людиною похилого віку і у зв`язку з хворобою потребувала стороннього догляду, а також здійснила її поховання, а взамін вона залишала мені все своє майно, яке могло належатиме їй, склавши про це заповіт від 18.01.2002 року, посвідченого секретарем Ярівської сільської ради Тарутинського району Одеської області за реєстром №12.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, у тому числі на земельну ділянку, площею 4,2700 га, за кадастровим номером :01:001:0090, розташованої за адресою: Одеська область, Тарутинський район, Ярівська сільська рада, яка належала померлій на праві приватної власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 084277, виданого на підставі рішення VІ сесії ХХІІІ скликання Ярівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 84 від 01.08.1999 року.

Крім того, в користуванні ОСОБА_3 знаходилась земельна ділянка, площею 4,10 га, розташованої за адресою: Одеська область, Тарутинський район, Ярівська сільська рада, яка за життя належала ОСОБА_4 на праві приватної власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 023691, виданого на підставі рішення VІ сесії ХХІІІ скликання Ярівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 30.06.1999 року № 6 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 271 від 01.08.1999 року.

Також, ОСОБА_4 , будучи самотнім, приїхавши на початок 1990-х років в с. Малоярославець Перший Тарутинського району Одеської області, працевлаштувавшись у місцевому сільгосподарстві, не маючи житла, в усній форми домовився з ОСОБА_3 проте що вона надасть йому дах над головою, а він буде матеріально її підтримувати, допомагати утримувати будинок та земельну ділянку, на який він розташований в належному стані, і фактично він здійснював ці дії до дня своєї смерті, проживаючи разом з останньою у належному їй житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер і ОСОБА_3 , залишившись одна потребувала стороннього догляду, а тому з цього часу до дня її смерті вона здійснювала за нею догляд.

Після смерті ОСОБА_3 заявниця прийняла її спадок, в подальшому стала розпоряджатися цим майном, у тому числі зазначеними вище земельними ділянками.

25 травня 2018 року заявниця за заповітом ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину серії ННС № 432347, виданого державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрованому в реєстрі за № 1044 на належну її земельну ділянку, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.05.2018 року.

Що стосується оформлення земельної ділянки, яка належала ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 вона звернулась до державного нотаріуса, однак отримала письмове роз`яснення проте, що вона не підпадає під жодну чергу спадкоємців, зазначених у ст.ст.529-530 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року.

Тож, дані обставини перешкоджають заявнику в подальшому оформити та отримати спадщину після смерті ОСОБА_4 , а тому вона була змушена звернутись до суду з вказаною заявою.

В судове засідання заявник не з`явився, представник заявника адвокат Кисса В.І. надала заяву, в якій просила розглянути справу за їх відсутністю, на вимогах наполягають.

Представник заінтересованої особи Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про згоду з вимогами заявника та проханням розглянути справу у його відсутність.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 23 червня 2011 року виконавчим комітетом Ярівської сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с. 8).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 11 січня 2002 року Ярівською сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с. 14).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка площею 4,10 га, розташованої за адресою: Одеська область, Тарутинський район, Ярівська сільська рада згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 023691, виданого на підставі рішення VІ сесії ХХІІІ скликання Ярівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 30.06.1999 року № 6 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 271 від 01.08.1999 року (а.с. 12, 13).

Факт того, що ОСОБА_3 дійсно знаходилася на утриманні ОСОБА_4 на час його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджується наступними доказами:

довідкою Ярівського старостинського округу Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області №60/17/11-22 від 14.03.2023 р., відповідно до якого згідно особистого рахунку №118.1 погосподарської книги №2 села Малоярославець Перший Тарутинської селищної ради на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16);

довідкою Ярівського старостинського округу Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області №105 від 01.12.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_4 дійсно до наступу смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17);

довідкою Ярівського старостинського округу Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області №59/17/11-22 від 14.03.2023 року відповідно до якої згідно запису в погосподарської книзі № 2 села Молоярославець Перший, Тарутинської селищної ради ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали разом з 1990 року по 2002 рік за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19);

письмовими свідченнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 гідно яких останні добре знали ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , померлу ІНФОРМАЦІЯ_6 , і їм достовірно відомо про те, що остання будучи самотньою людиною похилого віку, маючи невелику пенсію, мешкаючи у своєму приватному будинку за адресою АДРЕСА_1 усно домовилась із ОСОБА_4 , який на початок 1990-х років приїхав в с. Малоярославець Перший, і також був самотнім, про те що вона надасть йому дах над головою, а він буде матеріально її підтримувати, оскільки працевлаштувався у місцевому сільгосподарстві, допомагати їй утримувати будинок та земельну ділянку в належному стані, і фактично він її утримував до дня своєї смерті. Після його смерті ОСОБА_3 в подальшому розпоряджалась належною йому земельною ділянкою площею 4,10 га, що належала йому на праві приватної власності згідно державного акту (а.с. 20, 24).

Отже, заявник вважає, що ОСОБА_3 , будучи на утриманні ОСОБА_4 мала право на зазначену земельну ділянку, яку фактично прийняла одразу після його смерті, вступивши в її володінням.

18 січня 2002 року ОСОБА_3 склала на ім`я ОСОБА_1 заповіт, посвідченого секретарем Ярівської сільської ради Тарутинського району Одеської області за реєстром №12 на все своє майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось (а.с. 9).

25 травня 2018 року ОСОБА_1 за заповітом ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину серії ННС № 432347, виданого державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрованому в реєстрі за № 1044 на належну її земельну ділянку, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.05.2018 року (а.с.10, 11).

Що стосується оформлення земельної ділянки, яка належала ОСОБА_4 то нотаріусом заявнику було надано письмове роз`яснення про те, що вона не підпадає під жодну чергу спадкоємців, зазначених у ст.ст. 529-530 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року (а.с. 15).

Встановлення факту знаходження на утриманні та сумісного, постійного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4 має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , але не оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. З огляду на вказані положення до спірних цивільних правовідносин у сфері спадкування підлягають застосуванню норми ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також вказано, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Згідно ст. 524 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 527 зазначеного Кодексу спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

Згідно ст. 531 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

Відповідно ст. 548 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст.549. Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п.8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_4 до його смерті, тож фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, тим самим, своїми діями фактично прийняла спадщину, а також перебувала на його утриманні більше одного року до його смерті.

Отже, ОСОБА_3 , будучи на утриманні ОСОБА_4 мала право на зазначену земельну ділянку, яку фактично прийняла одразу після його смерті, вступивши в її володінням.

Що у свою чергу надасть право на оформлення спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 - ОСОБА_1 .

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала однією родиною разом зі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та знаходилася на його утриманні на момент його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 12,13,81,89,264,265,268,272, 273, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 представником якої є ОСОБА_2 , заінтересована особа: Тарутинська селищна рада Болградського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянка України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала однією родиною разом зі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином України, за адресою: АДРЕСА_1 та знаходилася на його утриманні на момент його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Тончева