Справа № 758/5478/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді Будзан Л.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання Соколовської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) ОСОБА_1 - адвоката Куренного С.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу по цивільній справі №758/5478/22 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди житлового приміщення, стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі, -

В С Т А Н О В И В :

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) ОСОБА_1 - адвокат Куренний С.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу з ОСОБА_2 по цивільній справі №758/5478/22 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди житлового приміщення, стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 16.11.2023 ухвалювалось судом в загальному позовному провадженні.

Враховуючи викладені обставини, розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення здійснюється судом з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) - адвокат Куренний С.В. в судове засідання не з`явився.

Разом із тим, враховуючи положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши матеріали на обґрунтування заяви про винесення додаткового рішення, суд дійшов наступного висновку.

Судові витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.11.2023 первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди житлового приміщення, стягнення грошових коштів задоволено частково, розірвано договір оренди житлового приміщення, укладений 19 грудня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 02 серпня 2022 року, в іншій частині позовних вимог за первісним позовом відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за Договором оренди житлового приміщення від 19 грудня 2021 року за період з 19 квітня 2022 року по 02 серпня 2022 року в сумі 89742 (вісімдесят дев`ять тисяч сімсот сорок дві) грн. та заборгованість з оплати комунальних послуг за період з грудня 2021 року по 02 серпня 2022 року в сумі 4139 (чотири тисячі сто тридцять дев`ять) грн. 63 коп., а всього 93881 (дев`яносто три тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 63 коп. Частково вирішено питання про розподіл судових витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що при поданні зустрічної позовної заяви представником позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) у позовній заяві, окрім іншого, заявлено вимогу про стягнення судових витрат із відповідача.

21.11.2023, тобто після ухвалення судового рішення у справі, у порядку ч 8 ст. 141 ЦПК України, представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) - адвокат Куренний С.В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Судом встановлено, що 22.11.2022 між ОСОБА_1 та адвокатом Куренним С.В. укладено договір про надання правової допомоги №б/н, яким, серед іншого, визначені розмір та умови оплати за надання правової допомоги.

В подальшому, 20.11.2023 виконавець та замовник склали акт прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 22.11.2022, яким засвідчено надання правничої допомоги виконавцем замовнику із детальним описом робіт на загальну суму у 21 600,00 грн.

П. 2 додаткової угоди від 03.01.2023 до договору про надання правової допомоги від 22.11.2023 визначено, що надані послуги, їх обсяг та загальна вартість фіксуються в акті приймання-передачі наданих послуг. Акт складається адвокатом та надсилається клієнту не пізніше 15 робочих днів з дати звершення надання послуг. Такий акт, надісланий адвокатом ті підписаний обома сторонами, є підставою для оплати послуг клієнтом впродовж 20 днів з дати отримання ним Акту.

Як вбачається із акту приймання-передачі послуг, такий отриманий клієнтом 20.11.2022, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 , та відповідно, до додаткової угоди, остання мала оплатити послуги згідно вказаного акту до 11.12.2023 включно.

Разом із тим, доказів фактичної сплати наданих послуг станом на дату розгляду поданої заяви (18.12.2023), до заяви про ухвалення додаткового рішення не подано та не долучено в судовому засіданні.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 слідує, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги ( договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу це право, а не обов`язок суду, тобто є судовою дискрецією.

Відповідна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.03.2019 справа № 922/1163/18.

Також в питанні надання доказів правомірності надання правової допомоги, варта уваги позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги ( договору, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтам тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Враховуючи викладені вище норми права та правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , суми судових витрат, понесених останньою за подання зустрічного позову та супроводження його розгляду, оскільки доданими до заяви доказами не підтверджено факту понесення таких витрат безпосередньо клієнтом, у зв`язку із чим, у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст. 137, 141, 142, 257, 260, 261 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) ОСОБА_1 - адвоката Куренного С.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу по цивільній справі №758/5478/22 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди житлового приміщення, стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Леся БУДЗАН