ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/1796/23 Головуючий суддя І інстанції Бібік О. В.
Провадження № 22-ц/818/1707/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Маміної О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 06 липня 2023 року, у справі №621/1796/23, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з вимогами про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.06.2020 по 30.08.2022 у розмірі 24836,31 грн.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15.11.2012 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З розрахунку заборгованості по аліментах № 35243 від 21.04.2023 вбачається, що за період з 30.01.203 по 30.03.2023 існує заборгованість за період з 30.01.2013 по 30.03.2023 у сумі 31551,00 грн. З вказаного розрахунку вбачається існування виконавчого провадження №40083748, що відкрите згідно виконавчого листа №2014/4005/2012 від 27.11.2012 року, виданого Зміївським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в 1/3 частині від його заробітку/доходу щомісячно, із подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказала, що згідно розрахунку державного виконавця за період з 30.01.2013 року по 30.03.2023 року існує заборгованість по сплаті аліментів у сумі 31551 грн. При цьому, заборгованість по аліментах Відповідача за період з 01.06.2020 року по 30.08.2022 року (період, за який я прошу стягнути пеню) становить 24836,31 грн. Враховуючи вказані норми Закону та роз`яснення ВСУ, вважаю, що розрахунок заборгованості має виглядати наступним чином (розрахунок пені здійснено мною з 01.06.2020 року по 30.08.2022 року включно): за 2020 рік за травень 2020 року борг по аліментам складає 57,06 гривень, пеня нараховується за 821 днів (з 01.06.2020 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 468,46 гривень з розрахунку: 57,06 гривень х 1% х 821 днів; за червень 2020 року борг по аліментам складає 126,74 гривень, пеня нараховується за 791 днів (з 01.07.2020 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 1002,51 гривень з розрахунку: 126,74 гривень х 1% х 791 днів; за липень 2020 року борг по аліментам складає 126,74 гривень, пеня нараховується за 760 днів (з 01.08.2020 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 963,22 гривень з розрахунку: 126,74 гривень х 1% х 760 днів; за серпень 2020 року борг по аліментам складає 140,82 гривень, пеня нараховується за 729 днів (з 01.09.2020 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 1026,57 гривень з розрахунку: 140,82 гривень х 1% х 729 днів; у вересні 2020 року Відповідачем було погашено частину боргу по аліментах, що виникла до червня 2020 року. За жовтень 2020 року борг по аліментам складає 241,50 гривень, пеня нараховується за 668 днів (з 01.11.2020 року по 30.08.2022 року включно)) і її розмір складає 1613,22 гривень з розрахунку: 241,50 гривень х 1% х 668 днів. За листопад 2020 року борг по аліментам складає 198,57 гривень, пеня нараховується за 638 днів (з 01.12.2020 року по 30.08.2022 року включно)) і її розмір складає 1266,87 гривень з розрахунку: 198,57 гривень х 1% х 638 днів. За грудень 2020 року борг по аліментам складає 230,52 гривень, пеня нараховується за 607 днів (з 01.01.2021 року по 30.08.2022 року включно)) і її розмір складає 1399,25 гривень з розрахунку: 230,52 гривень х 1% х 607 днів. За січень 2021 року борг по аліментам складає 152,52 гривень, пеня нараховується за 576 днів (з 01.02.2021 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 878,51 гривень з розрахунку: 152,52 гривень х 1% х 576 днів. За лютий 2021 року борг по аліментам складає 286,23 гривень, пеня нараховується за 548 днів (з 01.03.2021 року по 30.08.2022 року включно)) і її розмір складає 1568,54 гривень з розрахунку: 286,23 гривень х 1% х 548 днів. за березень 2021 року борг по аліментам складає 241,50 гривень, пеня нараховується за 517 днів (з 01.04.2021 року по 30.08.2022 року включно)) і її розмір складає 1248,55 гривень з розрахунку: 241,50 гривень х 1% х 517 днів. за квітень 2021 року борг по аліментам складає 208,56 гривень, пеня нараховується за 487 днів (з 01.05.2021 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 1015,68- гривень з розрахунку: 208,56 гривень х 1% х 487 днів. За травень 2021 року борг по аліментам складає 228,08 гривень, пеня нараховується за 456 днів (з 01.06.2021 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 1040,04 гривень з розрахунку: 228,08 гривень х 1% х 456 днів. За червень 2021 року борг по аліментам складає 291,50 гривень, пеня нараховується за 426 днів (з 01.07.2021 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 1241,79 гривень з розрахунку: 291,50 гривень х 1% х 426 днів. За липень 2021 року борг по аліментам складає 230,52 гривень, пеня нараховується за 395 днів (з 01.08.2021 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 910,55 гривень з розрахунку: 230,52 гривень х 1% х 395 днів. За серпень 2021 року борг по аліментам складає 235,97 гривень, пеня нараховується за 364 днів (з 01.09.2021 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 858,93 гривень з розрахунку: 235,97 гривень х 1% х 364 днів. За вересень 2021 року борг по аліментам складає 430,52 гривень, пеня нараховується за 334 днів (з 01.10.2021 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 1437,93 гривень з розрахунку: 430,52 гривень х 1% х 334 днів. За жовтень 2021 року борг по аліментам складає 310,85 гривень, пеня нараховується за 303 днів (з 01.11.2021 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 941,87 гривень з розрахунку: 310,85 гривень х 1% х 303 днів. За листопад 2021 року борг по аліментам складає 4130,67 гривень, пеня нараховується за 273 днів (з 01.12.2021 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 11276,72 гривень з розрахунку: 4130,67 гривень х 1% х 273 днів. За грудень 2021 року борг по аліментам складає 4130,67 гривень, пеня нараховується за 242 днів (з 01.01.2022 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 9996,22 гривень з розрахунку: 4130,67 гривень х 1% х 242 днів. За 2022 рік: за січень 2022 року борг по аліментам складає 1309 гривень, пеня нараховується за 211 днів (з 01.02.2022 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 2761,99 гривень з розрахунку: 1309 гривень х 1% х 211 днів; за лютий 2022 року борг по аліментам складає 2420,92 гривень, пеня нараховується за 183 днів (з 01.03.2022 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 4430,28 гривень з розрахунку: 2420,92 гривень х 1% х 183 днів; за березень 2022 року борг по аліментам складає 2927,85 гривень, пеня нараховується за 152 днів (з 01.04.2022 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 4450,33 гривень з розрахунку: 2927,85 гривень х 1% х 152 днів; за квітень 2022 року борг по аліментам складає 1309 гривень, пеня нараховується за 122 днів (з 01.05.2022 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 1596,98 гривень з розрахунку: 1309 гривень х 1% х 122 днів; за травень 2022 року борг по аліментам складає 1309 гривень, пеня нараховується за 91 днів (з 01.06.2022 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 1191,19 гривень з розрахунку: 1309 гривень х 1% х 91 днів. За червень 2022 року борг по аліментам складає 1309 гривень, пеня нараховується за 61 днів (з 01.07.2022 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 798,49 гривень з розрахунку: 1309 гривень х 1% х 61 днів. За липень 2022 року борг по аліментам складає 1372 гривень, пеня нараховується за 30 днів (з 01.08.2022 року по 30.08.2022 року включно) і її розмір складає 411,6 гривень з розрахунку: 1372 гривень х 1% х 30 днів. Таким чином, загальний розмір пені за період з 01.06.2020 року по 30.08.2022 року становить 55796,29 грн.

Згідно розрахунку державного виконавця за період з 30.01.2013 року по 30.03.2023 року існує заборгованість по сплаті аліментів у сумі 31551 грн.

Зазначала, що заборгованість по аліментах Відповідача за період з 01.06.2020 року по 30.08.2022 року (на який нараховується пеня) становить 24836,31 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця), тому з урахуванням того, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, як одержувач аліментів, має право на стягнення не 55796,29 грн. пені згідно розрахунку, а саме 24836,31 грн. пені, (це і є 100 відсотків від суми заборгованості за період з 01.06.2020 року по 30.08.2022 року)

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 06 липня 2023 року позовні вимоги було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Вказала, що відповідно до змін, які були внесені 03.07.2018 у СК України, з відповідача повинні стягуватись аліменти у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й усі розрахунки нею були здійснені виключно за рішенням суду та за розрахунком виконавця.

Зазначила, що саме відповідач повинен бути зацікавленим у відсутності у нього заборгованості та мав самостійно перевіряти розмір стягуваних з його заробітної плати аліментів.

Посилається на правові висновки викладені у постановах Верховного суду від 17 листопада 2021 року у справі №569/14819/19, від 19.01.2022 у справі №711/679/21. На п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У письмові відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

На обґрунтування вказав, що 27.11.2012 Зміївським районним судом Харківської області у вказаній справі було видано виконавчий лист № 2014/4005/2012, який апелянтом направлено для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби лише у вересні 2013 року.

Зазначив, що позов про стягнення аліментів було ним визнано у повному обсязі, до того ж, від виконання своїх батьківських обов`язків, у тому числі щодо утримання дитини, він ніколи не відмовлявся, ще до набрання судовим рішенням законної сили сплачував аліменти у добровільному порядку, передаючи грошові кошти особисто ОСОБА_1 .

Зауважує, що нажаль, жодних розписок у апелянта про отримання в період з листопада 2012 року по вересень 2013 року аліментів немає, а тому докази цього відсутні. Саме з цих підстав на момент відкриття виконавчого провадження державним виконавцем нараховано заборгованість зі сплати аліментів, яку під час примусового виконання судового рішення було повністю погашено шляхом здійснення відрахувань із його заробітної плати.

06.09.2013 державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Коренько В.О. на підставі заяви стягувача від 04.09.2013 відкрито виконавче провадження № 40083748.

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, тобто 06.09.2013 державним виконавцем було винесено постанову про здійснення відрахування та виплат із заробітної плати, згідно з якою постановлено проводити утримання в розмірі 50 % від заробітку (доходу) боржника, до повного погашення борту, який станом на 31.01.2013 становить 2454,11 грн., з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків, подальший період нараховувати відповідно до заробітної плати боржника. Після утримання заборгованості в подальшому утримувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стягнуті грошові кошти надсилати (видавати) стягувану із зазначенням розміру заробітку боржника, розміру суми стягнень та за який період стягнуто кошти поштовим переказом за адресою, вказаною у постанові.

Вищевказану постанову направлено для виконання до ТОВ «Фактор-друк», в якому він на той час був офіційно працевлаштований, та одночасно зобов`язано підприємство при звільненні боржника обов`язково негайно повідомити відділ ДВС, направити копію наказу про звільнення, разом зі звітом про здійснення відрахування та виплат із заробітної плати боржника із зазначенням суми заборгованості на момент звільнення.

У подальшому, 05.03.2020 головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Волковою К.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно з якою постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржнику після відрахування податків утримувати аліменти до погашення боргу в розмірі 50 %, який нараховувати від 01.11.2019, після відрахування боргу проводити утримання в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття.

Вказану постанову направлено для виконання до Акціонерного товариства «Харківська книжкова фабрика «Глобус» Корпоративне підприємство АТ «ДАК» «Укрвидавполіграфія» та зобов`язано підприємство здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховувати кошти у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення, а також щокварталу надсилати виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Звертає увагу, що з моменту відкриття виконавчого провадження і дотепер сплата ним аліментів здійснюється шляхом відрахування підприємствами, в яких він працював та наразі працює, необхідної частини з його заробітної плати відповідно до винесених державними виконавцями постанов.

Зауважує, що контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється Державним виконавцем за власного ініціативою, в тому числі за заявою стягувача шляхом перевірки правильності відрахувань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами та фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, про що складається відповідний акт (п. 7.4. Інструкції).

Вказав, що лише у серпні 2022 року він довідався про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів, що виникла, не з його вини, та одразу почав вживати заходів щодо погашення боргу. Будь-яких дій, спрямованих на ухилення від сплати аліментів, він ніколи не вчиняв, оскільки весь час був офіційно працевлаштований, доходів, отриманих у результаті своєї трудової діяльності не приховував.

Зауважив, що на момент подання ОСОБА_1 позовної заяви до нього про стягнення неустойки (пені) за прострочення стягнення аліментів, заборгованість зі сплати аліментів була відсутня, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

У письмовій відповіді на відзив ОСОБА_1 просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Вказала, що станом на серпень 2022 року ОСОБА_2 був обізнаний про наявність боргу, тобто він визнавав свій борг. Судами за ухилення від сплати аліментів ухвалюються обвинувальні вироки, постанова Верховного суду від 30.04.2020 у справі №283/1309/17.

Зауважила, що відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів у належному розмірі.

Вказала, що вина відповідача презюмується, оскільки з 2012 року він змінив 3 вартісних транспортних засоби, придбав у новому шлюбі у 2021 році квартиру у м.Зміїв. Існування такої судової практики яку фактично створив суд першої інстанції є досить небезпечною, оскільки у такому випадку кожен боржник аліментів зможе уникнути своєї юридичної відповідальності.

ОСОБА_2 28.08.2023 подав заяву щодо відповіді на відзив ОСОБА_1 до Харківського апеляційного суду.

У якій вказав, що він повністю оплатив борг по аліментам, згідно з розрахунком державного виконавця, 29 травня 2023 року, про що свідчить квитанція (копію долучаю). Тому інформація про те, що ОСОБА_1 подала позов 29.05.2023, а він сплатив заборгованість тільки після цього, а саме - 31.05.2023, не відповідає дійсності та спростовується реальними документами (доказами). Тобто, на момент подання ОСОБА_1 позовної заяви до нього про стягнення неустойки (пені) за прострочення стягнення аліментів, заборгованість зі сплати аліментів була відсутня, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи. В іншій частині відповідь на відзив на апеляційну скаргу містить особисту думку апелянта ОСОБА_1 , яка не ґрунтується на чинному законодавстві.

Зазначив, що контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється державним виконавцем за власного ініціативою, в тому числі за заявою стягувана шляхом перевірки правильності відрахувань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами та фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, про що складається відповідний акт (п. 7.4. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5). Виконанням відповідних постанов займались бухгалтерії товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор-друк» та Акціонерного товариства «Харківська книжкова фабрика «Глобус» Корпоративне підприємство АТ «ДАК» «Укрвидавполіграфія», де він офіційно працевлаштований і на даний час. До речі, документи про це були долучені до справи і відомі апелянту, тому її посилання на те, що моє місце роботи їй не відоме - неправдиве. Жодної норми, яка б зобов`язувала саме його як боржника контролювати правильність та своєчасність відрахувань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами та фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, законодавство не містить. Саме тому наголошує, що думка ОСОБА_1 про те, що відповідач особисто несе обов`язок перевіряти розмір стягнутих з нього аліментів (попередньо обрахованих і державним виконавцем, і підприємством, на якому він працював), не заслуговує на увагу.

Звертає увагу, що як він у серпні 2022 року дізнався про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла не з його вини, він відразу одразу почав сплачувати грошові кошти для погашення боргу. Ніяких дій, спрямованих на ухилення від сплати аліментів, він ніколи не вчиняв, оскільки весь час був офіційно працевлаштований, доходів, отриманих у результаті своєї трудової діяльності не приховував. А тому його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів не має взагалі, а доводи апелянта про невчинення якихось активних дій щодо погашення аліментів не підтверджено жодним належним та допустимим доказом і спростовуються наданими ним під час розгляду справи судом першої інстанції документами.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що боржником ОСОБА_2 спростовано презумпцію його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні із виконання рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 листопада 2012 року (справа № 2014/4005/2012) повинен сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2012 року до досягнення дитиною повноліття, як і спростовано доводи позивачки про існування такої заборгованості на час розгляду справи судом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Згідно з частинами першою та другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму N 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Вище вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14грудня 2020 року у справі N 661/905/19, згідно якого відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 листопада 2012 року (справа № 2014/4005/2012) повинен сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2012 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 14).

З розрахунку заборгованості по аліментам від 21.04.2023 № 35243, проведеного старшим державним виконавцем Основ`янсько Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) Балахановим Р.С. вбачається наявність заборгованості по аліментам із виконання рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 листопада 2012 року (справа № 2014/4005/2012) станом на 30.03.2023 у розмірі 31551,00 грн. (а.с.17-20)

Постановою державного виконавця від 06.09.2013 відкрито виконавче провадження ВП № 40083748 за заявою стягувача, поданою 04.09.2013, та ухвалено постанову про від цієї ж дати про здійснення стягнення та виплат із заробітної плати боржника ОСОБА_2 (а.с. 35)

Постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) від 05.03.2020 у виконавчому провадженні ВП № 40083748 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 , які він отримує в АТ «Харківська книжкова фабрика «Глобус» кооперативне підприємство АТ «ДАК «Укравидав поліграфія» та зобов`язано вказане підприємство здійснювати відрахування із заробітної плати в розмірі аліментів і щоквартально надсилати звіти головному державному виконавцю ( а.с. 37)

Згідно відомостей Пенсійного фонду України форми ОК-5 вбачається, що ОСОБА_2 є застрахованою особою загальнообов`язкового державного соціального страхування із зазначенням страхувальника (місце роботи), розміру страхових внесків та періоду їх сплати ( а.с. 38-40)

За повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 17.08.2022 головного державного виконавця Основ`янсько Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Волкової К.В. вбачається, що станом на 17.08.2022 ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.11.2019 по 30.07.2022 у сумі 84683,24 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. (а.с. 41)

Проте, головним державним виконавцем не застосовано заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII, максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII.

Частиною 14 статті 71 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20% суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається сторонам виконавчого провадження.

Суми штрафів стягуються виконавцем з боржника після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Якщо після закінчення виконавчого провадження з виконання рішення про стягнення аліментів з підстав, передбачених пунктами 7, 9 статті 39 Закону № 1404-VIII, суми штрафів не стягнуто, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII та цією Інструкцією.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) зазначила, що поняття та різновиди штрафів, що передбачені нормами Закону № 1404-VIII, і штрафу, передбаченого статтею 549 ЦК України, мають різну правову природу, оскільки в останньому випадку штраф є різновидом неустойки - грошової суми або іншого майна, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Поняття штрафу, вжите у частині другій статті 74 Закону № 1404-VIII, стосується випадків покладення відповідальності на боржника за невиконання рішення, та його стягнення проводиться на користь держави.

У той час як суми штрафів за невиконання судових рішень про стягнення аліментів, передбачені частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII, перераховуються на користь стягувача аліментів.

Отже, правова природа, характер, цільове призначення та стягувач штрафу, визначеного в частині другій статті 63 Закону № 1404-VIII, частині другій статті 74 Закону № 1404-VIII, та штрафу, передбаченого частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII, - відмінні, оскільки постанова виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів є рішенням виконавця щодо виконання судового рішення про стягнення аліментів, як це передбачено частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII. Це дає можливість тлумачити частину другу статті 74 Закону № 1404-VIII таким чином, що оскарження постанов виконавців про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів має відмінний порядок від оскарження постанов виконавців про накладення інших штрафів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 3 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом й такі спори вирішуються за правилами цивільного судочинства.

Порядок стягнення аліментів, окрім норм СК України, регулюється також положеннями статті 71 Закону № 1404-VIII, якою передбачається, серед іншого, накладення на користь стягувача штрафу за наявності заборгованості зі сплати аліментів у відповідних розмірах (частина чотирнадцята).

Оскільки предметом регулювання за указаними нормами є як визначення розміру заборгованості за аліментами, так і накладення штрафів за наявності заборгованості, порядок вирішення спору як щодо розміру заборгованості, так і про накладення штрафу з огляду на наявність заборгованості має відбуватися у межах однієї юрисдикції - у порядку цивільного судочинства, що буде відповідати принципам верховенства права та ефективності провадження як механізму судового захисту.

Станом на червень 2023 року заборгованість по аліментам відсутня, що підтверджується розрахунку заборгованості по аліментам № 066 від 06.06.2023 старшого державного виконавця Основ`янсько Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Дмитра Шляхова (а.с.42)

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до наступних висновків, заборгованість по аліментам була створена не через дії відповідача, не через неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків щодо сплати аліментів, відповідачем здійснювались всі можливі від нього дії щодо належного виконання свого обов`язку по сплаті аліментів, вказане підтверджується матеріалами справи та не спростовано позивачем.

Щодо доводів скарги про те, що боржник повинен бути зацікавленим у відсутності у нього заборгованості та мав самостійно перевіряти розмір стягуваних з його заробітної плати аліментів.

Частинами 3,4,6,9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Суд зауважує, що здійснений розрахунок не був оскаржений ОСОБА_1 у встановленому законом порядку відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та враховує що з наданого розрахуноку станом на 06.06.2023 заборгованість відсутня,який був проведений державним виконавцем, як такий, що здійснений відповідно до положень законодавства, зокрема, Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем.

За змістом ст.ст. 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів вважає, що в діях відповідача ОСОБА_2 відсутня винна поведінка щодо несплати заборгованості по аліментах, оскільки виконанням відповідних постанов державного виконавця є працівники бухгалтерії, контроль правильності та своєчасності відрахувань підприємствами, з якими відповідач перебуває у трудових відносинах, із заробітної плати, законодавство не містить. Заборгованість по аліментах виникла з незалежних від нього причин, що також свідчить про відсутність в нього умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах, яку він сплатив, згідно квитанції від 29.05.2023 (а.с.94) та розрахунку державного виконавця (а.с.42), а тому підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у суду немає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позивачка, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не довела, що заборгованість по сплаті аліментів виникла саме з вини відповідача, а тому позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими.

Посилання апелянта на відповідну касаційну практику не є релевантною по цій справі.

Наведені у скарзі доводи є безпідставними і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки доводи скарги не знайшли свого підтвердження, висновки суду не спростовані, судом першої інстанції ухвалено рішення із дотриманням вимог закону, тому суд апеляційної інстанції на підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у суді апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 06 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 грудня 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В. Бурлака.

О.В. Маміна.