Справа № 297/1954/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Берегове

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Михайлишин В. М. , перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Бровді Івана Андрійовича, заінтересована особа приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Секереш Наталія Вікторівна, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в особі представника адвоката Бровді І.А., АДРЕСА_2 , заінтересована особа приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Секереш Н.В., м. Берегове, вул. Героїв, 1, Закарпатської області, звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Зокрема, заявник просить встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 26 лютого 1999 року Берегівським РВ УМВС України в Закарпатській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 26 лютого 1999 року Берегівським РВ УМВС України в Закарпатській області, записаний як ОСОБА_1 , та який у посвідченні особи № НОМЕР_3 від 06.05.2019 року записаний як ОСОБА_1 та у посвідці органу державної влади, що підтверджує місце проживання №52650LS від 12.05.2023 року записаний як ОСОБА_1 , є одна і та ж особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення ч. 1 ст. 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети ні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі N 320/948/18 (провадження N 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте, не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому, закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Статтею 315 ЦПК України, визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження у ній.

Вказані позиції висловив, також, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїх постановах від 08 грудня 2021 року у справі № 464/6696/20, провадження № 61-13755св21 та від 22 вересня 2021 року у справі за № 591/5199/20, провадження N 61-19527св20.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що він просить встановити факт тотожності особи, а саме, що « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » є однією і тією ж особою, тобто вказане суперечить вимогам статті 315 ЦПК України.

За наведених обставин, у відкритті провадження у справі за заявою встановлення факту, що має юридичне значення, слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 315, 258-261, 293, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Бровді Івана Андрійовича, заінтересована особа приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Секереш Наталія Вікторівна, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга може бути подана до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Віталій МИХАЙЛИШИН