Справа № 145/1903/23
Провадження №2-о/145/108/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2023 р. смт Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Копилової Л. В.,

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства,

заінтересована особа - Тиврівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ),

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до суду з заявою в якій просить встановити факт батьківства, тобто, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно був батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви зазначає, що з 2012 року вона мала відносини з ОСОБА_2 , від яких народила доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя померлий ОСОБА_2 визнавав себе батьком їх доньки, однак оформити це офіційно вони не встигли. Встановлення зазначеного факту необхідно для захисту майнових та немайнових прав і законних інтересів дитини та оформлення спадщини.

Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила суду, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

Заслухавши пояснення заявниці, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 . В графі батьки вказані - "мати" ОСОБА_1 , "батько" - ОСОБА_5 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, в актовому записі про народження ОСОБА_3 , запис про батька вказаний на підставі ч.1 ст.135 СК України.

Із наданих заявницею фотокарток вбачається, що на них забражені заявниця, дитина - дівчинка та чоловік.

У відповідності до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно п.7 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коливідомості про батька дитини записані за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Згідно із ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

Встановлення батьківства у позовному провадженні можливе лише тоді, коли імовірний батько дитини живий. Якщо ж він помер і дитина народилася у незареєстрованому шлюбі, встановлення факту визнання батьківства або факту батьківства можливе у порядку окремого провадження.

Згідно висновків викладених в постанові Верховного Суду у справі № 361/2653/15-ц від 15.04.2021 року предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.

Тлумачення норм статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).

За приписами ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини третя, четверта статті 4 ЦПК України).

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

Заявницею на підтвердження поданої заяви надано суду письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , однак суд не приймає їх до уваги, оскільки вказані свідки судом безпосередньо не допитувалися.

Інші докази надані заявницею, зокрема, копії договорів купівлі-продажу квартир, довідки з місця проживання та реєстрації, не впливають на висновки суду, так як не підтверджують заявлених обставин.

При вирішенні питання щодо встановлення батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , суд звертає увагу на те, що остання народжена поза шлюбом, померлий ОСОБА_2 при народженні дитини та при своєму житті до самої смерті не виявляв бажання бути записаним у свідоцтві про народження дитини або бажання усиновити дитину.

З огляду на це, суд вважає, що заявником не було доведено факт батьківства ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 , не представлені беззаперечні факти, документи та свідчення, які б могли переконати суд у встановленні відповідного факту, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересована особа - Тиврівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення буде складено 20 грудня 2023 року.

Суддя Копилова Л. В.