ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м.Суми

Справа №591/3426/22

Номер провадження 22-ц/816/830/23, 22-ц/816/831/23, 22-ц/816/907/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

в присутності

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське підприємство обслуговування житла» - адвоката Давидова Андрія Григоровича

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року у складі судді Ніколаєнко О.О., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 07 квітня 2023 року,

додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2023 року у складі судді Ніколаєнко О.О., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 20 квітня 2023 року,

ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2023 року у складі судді Ніколаєнко О.О., постановлену у м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське підприємство обслуговування житла», Сумської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, визнання недійсним договору про надання послуги з управління будинком,

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши який (т.1, а.с. 46-54), просила:

визнати незаконним та скасувати рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , оформлені протоколом від 14 травня 2018 року;

визнати незаконним та скасувати рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , оформлені протоколом від 30 липня 2018 року;

визнати недійсним договір №6-У про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01 серпня 2018 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумське підприємство обслуговування житла» (далі по тексту - ТОВ «СПОЖ»), як управителем, та співвласниками багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , в особі уповноваженої загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку ОСОБА_2 , який діяв на підставі протоколу від 14 травня 2018 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що є власницею квартири АДРЕСА_1 . У червні 2022 року, ознайомившись зі змістом протоколів загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 14 травня 2018 року та від 30 липня 2018 року, їй стало відомо, що вона нібито брала участь у голосуваннях, які були на порядку розгляду загальних зборів учасників. Проте, участі у зборах ні 14 травня 2018 року, ні 30 липня 2018 року вона не приймала, не голосувала з жодного питання порядку денного, про дату та час проведення зборів повідомлення не отримувала.

Зазначає, що особисто вона брала участь у письмовому опитуванні, що проводили у вечірній час доби подружжя ОСОБА_3 (кв. 40 в цьому будинку), з питань обрання голови зборів ОСОБА_2 , (кв.. 25), секретаря зборів ОСОБА_4 (кв. 40) та пропозиції управителем багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 обрати ТОВ «СПОЖ». Копії листів опитування до оспорюваних протоколів зборів співвласників багатоквартирного будинку, що передані на зберігання Сумській міській раді долучено не було. Вказує на невідповідність змісту протоколу від 30 липня 2018 року, а саме: щодо нумерування поставлених питань; наявність дописування кульковою ручкою чорного кольору прізвища співвласників квартир №№19 , 33 , 46 , 1 , чим спотворено результати опитування.

Протокол від 14 травня 2018 року, що передано на зберіганні в Сумській міській раді також не містить оригінальних підписів співвласників, а аркуші протоколу є тотожними аркушам опитування з третього питання. Звертає увагу на те, що інформація, що має заповнюватися кожним співвласником власноручно, а саме щодо площі квартири, документів, що посвідчує права власності, внесено невідомою особою та інформація щодо правовстановлюючого документу не відповідає дійсності, що вказує на підроблення цих протоколів.

ТОВ «СПОЖ» не виконало свого обов`язку надати та надіслати рекомендованим листом кожному співвласнику, протягом одного місяця після підписання, примірник договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, завірений підписом та печаткою управителя.

Тому, вважає, що наявне порушення відповідачем вимог ст.ст. 6, 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та її права і інтереси, як споживача послуг, а вказані порушені права та інтереси підлягають захисту шляхом визнання недійсними та скасування протоколів від 30 липня 2018 року та від 14 травня 2018 року, а нарахування коштів з утримання багатоквартирного будинку не може бути на підставі підроблених документів.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Додатковим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2023 року заяву представника ТОВ «СПОЖ» про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СПОЖ» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн 00 коп.

07 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яку мотивувала тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення, суд не звернув уваги на явні факти невиконання вимог статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2023 року у прийнятті додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «СПОЖ», Сумської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, визнання недійсним договору про надання послуги з управління будинком відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю .

Не погоджуючись із вказаними рішеннями суду, ОСОБА_1 подала апеляційні скарги, в яких посилаючись на надання неналежної оцінки наявним в матеріалам справи доказам та показанням свідків, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду, додаткове рішення суду та ухвалу скасувати, ухваливши нові рішення, якими позовні вимоги задовольнити, у задоволенні заяви представника ТОВ «СПОЖ» про покладення на неї витрат на професійну правничу допомогу відмовити, а подану нею заяву про ухвалення у справі додаткового рішення задовольнити.

Доводи апеляційної скарги на рішення суду від 29 березня 2023 року мотивує тим, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки доводам сторони позивача та показанням свідків щодо проведення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку 14 травня 2018 року та 30 липня 2018 року, порушення при складанні протоколів та їх зберігання.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції про правомірність проведених зборів є помилковими, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25 червня 2019 року у справі №922/1500/18, сам факт недотримання порядку повідомлення певного співвласника будинку про проведення зборів є достатньою підставою для визнання незаконними рішення зборів. У порушення вимог ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» збори співвласників 14 травня 2018 року у встановленому законом порядку не скликалися, ініціативна група не створювалася, будь-яких повідомлень у письмовій формі кожному співвласнику не направлялося та не вручалося під розписку. Матеріали справи не містять доказів повідомлення її про збори, що проводилися 30 липня 2018 року.

Звертає увагу на те, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підтвердили, що збори 14 травня 2018 року були ініційовані керівником ТОВ «СПОЖ», у зв`язку з відсутністю кворуму, збори не проводилися, протокол зборів не складався, а керівник ТОВ «СПОЖ» вирішив провести письмове опитування, яке доручено провести подружжю - Казбан, яким були надані заздалегідь підготовлені бланки протоколів із пустими графами.

Вказує на те, що протоколи збрів не відповідають формі протоколів зборів багатоквартирного будинку, що затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25 серпня 2015 року за №203. Інформація в графах «Загальна площа квартири» виконана невідомою особою, а не обраним секретарем, що вона підтвердила в суді, не у відсотковому співвідношенні від загальної площі, відсутні документи на право власності, що дає право брати участь у голосуванні. Зазначена в протоколі від 14 травня 2018 року загальна кількість осіб, що брала участь у зборів не відповідає кількості голосів.

Також вказує на те, що зібраними у справі матеріалами неможливо встановити, який саме текст правочину та з якими умовами нібито було погоджено зборами 30 липня 2018 року, оскільки відсутній оригінал/оригінали двох примірників протоколу.

Наголошує на тому, що оскільки опитування проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення зборів, тобто від дати проведення зборів 14 травня 2018 року рішення мало бути прийнято до 29 травня 2018 року.

Зазначає, що для прийняття рішення про визначення управителя, затвердження договору з управителем, обрання уповноваженої особи співвласників під час укладення договору з управителем, необхідно щоб за такі рішення проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких перевищує 75% загальної площі від усіх квартир та нежитлових приміщень, проте, згідно протоколів зборів, у головуванні приймали участь 54 особи, яким належить 2248 кв.м у багатоквартирному будинку, що не відповідає 75% від загальної площі будинку, що становить 4422,32 кв.м.

На переконання заявник апеляційної скарги, суд першої інстанції не був позбавлений можливості залучити до участі у справі належного співвідповідача.

У доводах апеляційної скарги на додаткове рішення суду вказує на не надання відповідачем у відзиві на позовну заяву попереднього (орієнтованого) розміру судових витрат, що відповідач планує понести, на підтвердження витрат адвоката не було надано акту-прийняття передачі документів, акту здачі - прийняття наданих послуг, специфікації до договору про об`єм юридичних послуг, які надавалися за договором, розрахунки в годинах на підставі звітів та розрахунків-фактур, протоколів надання послуг, доказів фактичної сплати коштів, детальний опис виконаних робіт. Судом першої інстанції при визначенні розміру судових витрат, що підлягає розподілу між сторонами не надана оцінка щодо їх дійсності, необхідності, розумності їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників. Вважає, що заявлені адвокатом витрати не підтверджені нагальною їх потребою, були недоцільними та не є обов`язковими, не підтверджена їх нагальна потреба.

Як на підставу для скасування ухвали суду від 24 квітня 2023 року вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення її заяви про ухвалення у справі додаткових рішення щодо не надання оцінки та не врахування її та свідків пояснень.

Представником ТОВ «СПОЖ» - адвокатом Давидовим А.Г. подані відзиви на апеляційні скарги, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних позивачем судових рішень, просить їх залишити без змін, а доводи апеляційних скарг без задоволення. Крім того, просить стягнути з позивача понесені товариством витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Відповідач Сумська міська рада у відзиві заперечує проти задоволення апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, яка підтримала доводи апеляційних скарг, заперечення проти апеляційних скарг представника ТОВ «СПОЖ», перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на рішення суду підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні апеляційних скарг на додаткове рішення суду та ухвалу суду слід відмовити, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням - АДРЕСА_1 від 14 травня 2018 року (т.1, а.с. 12-31), на порядок денний зборів було поставлено три питання: обрання голови та секретаря зборів, обрання уповноваженої особи співвласників з правом підпису для укладання, внесення змін до договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; визначення управителя. У зборах взяли участь 54 особи з 90 співвласників багатоквартирного будинку, яким належать приміщення загальною площею 2448,30 кв.м з загальної площі 4422,32 кв.м Відомості про проведення письмового опитування співвласників у протоколі відсутні, як відсутні і листки опитування.

В результаті проведених зборів було обрано уповноваженою особою з правом підпису для укладання, внесення змін до договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням ОСОБА_2 . Відповідно до інформації, що міститься у протоколі, «за» по цьому питанню голосували 47 співвласників, площа приміщень яких становить 2263,30 кв.м Управителем багатоквартирного будинку обрано ТОВ «СПОЖ». «За» по цьому питанню голосували 50 співвласників, площа приміщень яких становить 2278,59 кв.м, «проти» - 4 співвласника.

30 липня 2018 року проведені збори співвласників багатоквартирного будинку, порядком денним у яких було два питання: обрання голови та секретаря зборів, затвердження умов договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком з ТОВ «СПОЖ». Відповідно до змісту протоколу у зборах взяли участь 47 співвласників багатоквартирного будинку, яким належать приміщення загальною площею 2226,98 кв.м з загальної площі 4422,32 кв.м Відомості про проведення письмового опитування співвласників у протоколі відсутні, як відсутні і листки опитування додатками до протоколу. У результаті проведених зборів по питанню затвердження умов договору з ТОВ «СПОЖ», відповідно до інформації, що міститься у протоколі, «за» по цьому питанню голосували 47 співвласників, площа приміщень яких становить 2226,98 кв.м Відомості щодо прийняття чи не прийняття рішення у протоколі відсутні (т.1, а.с. 7-11).

01 серпня 2018 року між ТОВ «СПОЖ» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 в особі ОСОБА_2 , уповноваженого зборами співвласників укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком №6-У (т.1, а.с. 32).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено порушення відповідачами прав чи інтересів позивача. Наведені позивачем доводи не можуть бути підставою для визнання незаконними та скасування рішень загальних зборів та визнання недійсним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Також, суд першої інстанції вказував на те, що положенням Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено право співвласників на внесення змін до договору про управління будинком, укладення іншого договору та вільний вибір управителя, а термін дії договору, як зазначено у ньому, становить один рік з можливістю пролонгації на той самий строк. Співвласники будинку, у тому числі і позивач, не скористалися правом протягом усього періоду дії оскаржуваного договору поставити на розгляд загальних зборів співвласників питання щодо внесення змін до нього або укладення нового договору з іншим управителем.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Згідно з ч. ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Разом з тим, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 дійшов висновку, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 просила визнати незаконними та скасувати рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 14 травня 2018 року та від 30 липня 2018 року, а також визнати недійсним договір №6-У про надання послуг з управління багатоквартирного будинку. Тому, співвідповідачами у справі повинні бути в тому числі співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Проте, ОСОБА_1 позовних вимог до співвласників багатоквартирного будинку, рішення загальних зборів яких оспорюється, не пред`явила, клопотань про їх залученням до участі у справі як співвідповідачів не заявляла.

Вимога про визнання недійсним договору №6-У про надання послуг з утримання багатоквартирного будинку від 01 серпня 2018 року є похідною від вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, яким в тому числі визначено ТОВ «СПОЖ» управителем вказаного багатоквартирного будинку та затверджено оспорюваний договір з ним.

Враховуючи те, що співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , які приймали оспорювані рішення від 14 травня 2018 року та від 30 липня 2018 року, до участі у цій справі як співвідповідачі не залучені, а заяв чи клопотань про залучення останніх ОСОБА_1 не заявляла, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників.

Таким чином, з огляду на те, що суд першої інстанції дійшовши правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, відмовив у задоволенні позову з інших мотивів, а тому рішення суду від 29 березня 2023 року, з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає зміні у мотивувальній його частині.

Відмова у задоволенні позовних вимог з зазначених підстав не позбавляє позивача права ще раз звернутися до суду із своїми вимогами, але вже до належних відповідачів.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги позивача на ухвалу суду від 24 квітня 2023 року, колегія суддів звертає увагу на те, що в частині 1 статті 270 ЦПК України наведено вичерпний перелік випадків ухвалення судом, що ухвалив рішення, додаткового рішення. Зокрема, стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Проте, звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового вирішення, ОСОБА_1 вказувала на те, що судом не було надано оцінки її поясненням та показанням допитаних в суді свідків, а також на не врахування судом не виконання вимог ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», що свідчить про незгоду з ухваленим судовим рішенням.

З огляду на те, що судом ухвалено рішення щодо всіх заявлених позовних вимог, а тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів погоджується також із додатковим рішенням суду першої інстанції щодо вирішення питання про розподілу між сторонами понесених відповідачем витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Зокрема, за змістом частин 1 - 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як передбачено частинами 1 - 5, 8 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції представництво ТОВ «СПОЖ» здійснював адвокат Давидов А.Г. на підставі договору про надання правової допомоги від 27 вересня 2022 року (т. 1, а.с. 211).

Додатковою угодою №1 до вказаного договору (т.1, а.с. 212) сторони погодили, що розмір гонорару обраховується погодинно (погодинна оплата) у розмірі 750 грн за 1 годину надання юридичних послуг. Сторони домовилися, що гонорар сплачується двома частинами: перша частина гонорару сплачується авансом у розмірі 4000 грн протягом двох банківських днів з моменту підписання договору, друга частина - за фактично відпрацьований час із розрахунку 750 грн за 1 годину надання юридичних послуг на підставі детального опису робіт (послуг), які були виконані в ході розгляду справи в суді першої інстанції. Сторони також досягли згоди, що при позитивному вирішення справи, клієнт сплачує адвокату також і гонорар успіху в сумі 2000 грн протягом 15 днів з дня ухвалення позитивного для клієнта рішення суду.

Згідно видаткового касового ордеру від 03 жовтня 2022 року ТОВ «СПОЖ» перерахувало адвокату Давидову А.Г. 4000 грн оплати послуг згідно договору (т.1, а.с. 213).

У розрахунку вартості витрат на правничу допомогу у справі №591/3426/22 вбачається, що адвокатом на надання відповідачу професійної правничої дороги було витрачено 320 хв. або 5 годин 33 хв., що включає в себе вчинення окремих позасудових дій - ознайомлення із змістом поданих клієнтом документів та матеріалів, аналіз чинного законодавства України, дослідження практики застосування відповідних норм права, формулювання правової позиції, підготовка відзиву на позовну заяву та участь у судових засіданнях 29 вересня 2022 року, 26 жовтня 2022 року, 24 листопада 2022 року, 31 січня 2023 року, 02 лютого 2023 року, 20 лютого 2023 року, 29 березня 2023 року (т.1, а.с. 214).

Докази понесення відповідачем ТОВ «СПОЖ» витрат на професійну правничу допомогу були надані у визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України строки.

Усупереч доводам апеляційної скарги, відповідачем на виконання ст. 134 ЦПК України, у поданому відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідачем ТОВ «СПОЖ» сплачено 4000 грн на оплату правової допомоги, також відповідачем очікується понесення додаткових витрат на оплату правової допомоги в орієнтованому розмірі від 1500 грн до 5000 грн. (т.1, а.с. 91-94).

На переконання колегії суддів, визначені судом першої інстанції витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн 00 коп., що підлягають розподілу між сторонами, відповідають ступеню складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, витраченому адвокатом часу у зв`язку з наданням правової допомоги, а також узгоджується з принципом співмірності та розумності судових втрат.

Відповідно до положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України підлягають розподілу між сторонами витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем ТОВ «СПОЖ» під час апеляційного перегляду рішення суду, які були надані адвокатом Давидовим А.Г. на підставі укладеного між ними договору про надання правничої (правової) допомоги №25-05/23 від 25 травня 2023 року.

Беручи до уваги те, що сторони договору узгодили фіксований розмір гонорару, що становить 4000 грн 00 коп. та заперечення позивача проти заявленої суми витрат на правничу допомогу , враховуючи ступень складності справи, обсяг виконаних адвокатом робіт , з позивача на користь ТОВ «СПОЖ» підлягає стягненню 2000 грн 00 коп. судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1, п. 2; 375, 376, 381-382 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції постанови суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2023 року та на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2023 року залишити без задоволення.

Додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2023 року та ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське підприємство обслуговування житла» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 гривень 00 копійок, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 21 червня 2023 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко