ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/439/23 Провадження 2/636/859/23
21.06.2023 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Золотоверхої О. О.,
за участі секретаря судового засідання Караулової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати останнього таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на праві спільної часткової власності належить частина будинку АДРЕСА_1 . Друга частина належить третій особі. Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, проте з лютого 2022 фактично там не проживає, оскільки шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідач за адресою фактично не проживає, його речей в будинку немає, жодної участі у сплаті комунальних послуг та поліпшенні житлових умов він не приймає. Оскільки факт реєстрації відповідача у будинку та його фактична відсутність перешкоджають позивачу в повній мірі користуватися своїм правом власності, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позивач подала заяву, у якій просила суд розглядати справу без її участі, вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судові засідання, призначені на 09.05.2023 та 21.06.2023 не з`явився, про їх проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.
Зі згоди позивача, керуючись вимогами ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд установив, що житловий будинок АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить позивачу та третій особі по частці на підставі свідоцтв про право на спадщину 1-672; ВТТ №226310, виданого 14.03.2014 Чугуївською державною нотаріальною конторою та 1-670; ВТТ №226309, виданого 14.03.2014 Чугуївською державною нотаріальною конторою відповідно, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав і їх обтяжень №18997481 від 14.03.2014 (а.с.17-18).
Згідно копії довідки виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району №34 від 30.01.2023 (а.с.27) за вищевказаною адресою зареєстровані: позивач, її доньки: ОСОБА_4 , 2002 р.н., ОСОБА_5 , 2010 р.н., ОСОБА_6 , 2007 р.н., син ОСОБА_7 , 2012 р.н., чоловік ОСОБА_2 , 1957 р.н. (з приміткою - не мешкає з лютого 2022).
Згідно копії витягу з ЄДДР щодо реєстрації місця проживання (а.с.12) третя особа зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно копії рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25.11.2019 (а.с.25-26) шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.
Згідно акту обстеження від 30.01.2023 (а.с.39) відповідач дійсно не мешкає за вказаною адресою з лютого 2022 року.
Згідно з ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 317, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Згідно п.2 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України майно, набуте одним з подружжя за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування є особистою приватною власністю дружини, чоловіка відповідно.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд вважає, що позивач надала достатні докази для встановлення факту відсутності відповідача у Житловому будинку протягом більше, ніж одного року, а тому позов підлягає задоволенню.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленн судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 279, 280?282, 284, 289, 352, 354, пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О. О. Золотоверха