Справа № 199/1533/23
(2/199/1226/23)
РІШЕННЯ

іменем України

19.06.2023

м. Дніпро

справа №199/1533/23

провадження № 2/199/1226/23

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Подорець О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання рухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділу

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року позивач звернулась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою про визнання рухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділу.

В обґрунтування позову зазначила, що з 05.09.2009 по 25.09.2019 позивач та відповідач перебували у шлюбі, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2019 шлюб між сторонами було розірвано. Під час перебування у шлюбі, сторонами був придбаний транспортний засіб Skoda Fabia, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та 29.09.2016 вказаний автомобіль зареєстрований на відповідача. 01.12.2018 відповідач вказаний транспортний засіб продав третій особі за 5300 доларів США, що в еквіваленті на дату продажу складало 149576 грн. Договір купівлі-продажу автомобіля було укладено відповідачем без згоди позивача, кошти від продажу автомобіля позивач не отримувала. 24.09.2018 позивачем було замовлено та оплачено транспортний засіб Nissan Leaf, 2013 року випуску, який був поставлений на облік 13.04.2019. На час придбання вказаного автомобіля між сторонами було досягнуто усної домовленості, що автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 залишає собі та не претендує на придбаний автомобіль Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_2 , який було зареєстровано на ім`я позивача. Кошти, отримані відповідачем з продажу автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 не могли бути використані на покупку автомобіля Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки вартість останнього було оплачено 24.09.2018, тобто до продажу автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 . Оскільки між сторонами до розірвання шлюбу була досягнута домовленість щодо користування та подальшого володіння автомобілями, після припинення шлюбних стосунків, позивач вважає, що її право на автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 було порушено в момент звернення відповідача до суду з позовом про поділ автомобіля Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_2 , а саме в листопаді 2022 року (справа № 199/8152/22). Тому, позивач вважає, що строк позовної давності щодо звернення до суду із зазначеним позовом позивачем не порушено. Тому, позивач просить визнати транспортний засіб Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , спільною сумісною власністю подружжя та стягнути на її користь частину ринкової вартості аналогічного автомобіля на момент розгляду справи про поділ майна. Ринкова вартість автомобіля Skoda Fabia, 2010 року випуску за висновком Запорізької товарної біржі «Гілея» складає 206610 грн. Вартість частки спірного автомобіля складає 103305 грн.

Ухвалою суду від 28 березня 2023 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матералами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Не погоджуючись з обставинами викладеними у позовній заяві, відповідач подав до суду відзив, який обґрунтований тим, що жодних домовленостей між сторонами про розподіл майна і планів припинити стосунки не було. З ініціативи відповідача 24.09.2018 було придбано автомобіль Nissan Leaf на страховому online аукціоні IAAI за який сторони сплати 8530 доларів США, але всієї суми у сторін на транспортний засіб не було, не вистачало приблизно 4000 доларів США. Ще з кінця літа 2018 року відповідач намагався продати автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 . В свою чергу, щоб не чекати продажу вказаного автомобіля, сторони домовились із братом позивача взяти суму, що не вистачає, в борг до тих пір, поки не продасться Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 . Всі гроші з продажу Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 пішли на Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_2 . На переговори щодо компенсації відповідачу грошових коштів за Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_2 , остання не йшла, що спонукало відповідача звернутись до суду із позовною заявою про поділ сумісного майна. Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Не погоджуючись із твердження викладеними у відзиві, позивач подала до суду відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що на період прийняття рішення про розірвання шлюбу між сторонами було досягнуто усної домовленості щодо розподілу майна, що підтверджується тим, що питання у цій справі про поділ спільного майна не розглядалось. Кошти від продажу Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 на покупку автомобіля Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_2 , не могли бути використані, оскільки вартість останнього було сплачено 24.09.2018.

Не погоджуючись з позицією позивача, відповідач подав до суду заперечення в яких просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2009 року. Рішенням Амур-нижньодніпровського району м.Дніпропетровська від 25 вересня 2019 шлюб було розірвано.(а.с.13)

У період перебування сторін у шлюбі було придбано автомобіль Skoda Fabia, 2010 року випуску державний номер НОМЕР_1 . Право власності на зазначений автомобіль було зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 . (а.с.143)

01 грудня 2018 року зазначений автомобіль було продано третій особі за 5 300 доларів США, що в еквіваленті на дату продажу складало 149 576 грн. Факт відчуження автомобіля підтверджується відповіддю МВС від 14 квітня 2023 року. (а.с.16)

Відповідно до висновку про вартість майна складеного Запорізькою товарною біржею Гілея 15 лютого 2023 року вартість автомобіля Skoda Fabia на дату оцінки, тобто на 15 лютого 2023 року складає 206 610 грн. (а.с.123-138).

Відповідно до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічні положення містяться також у статті 368 ЦК України.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Згідно ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до ч.3 ст.319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Згідно вимог частини 1, 2, 3 статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Судом встановлено, що при відчуженні спірного автомобіля, письмова згода ОСОБА_1 , як другого з подружжя, відсутня.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним з подружжя проти волі іншого. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Він є сталим при вирішенні вказаного правового питання у спірних правовідносинах. Підстав для відступу від нього немає.

Саме до такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2022 по справі №125/2157/19.

Відповідно до частини третьої статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Таких доказів відповідачем не надано.

Як вбачається зі звіту з оцінки майна від 15 лютого 2023 року - ринкова вартість об`єкту оцінки на день проведення оцінки, тобто на 15 лютого 2023 року становить 206 610,00 грн.

На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності, у розмірі вартості відчуженого майна, а саме транспортного засобу - автомобіля автомобіль марки Skoda Fabia, 2010 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що складає 103 305 грн.

Суд приходить до висновку, що відповідачем по справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання згоди позивачем на відчуження автомобіля, який є спільною сумісною власністю подружжя.

Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1 073, 60 грн., 1100 грн. за проведення експертної оцінки, а всього 2 173,60 грн. Сервісний збір не є судовими витратами в розумінні вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання рухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділу - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації 1/2 частки автомобіля придбаного під час шлюб, марки Skoda Fabia, 2010 року випуску, кузов НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 , суму в розмірі 103 305 (сто три тисячі триста п`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 2173 (дві тисячі сто сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 19 червня 2023 року.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О.Б.Подорець