Справа № 214/2060/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення без розгляду заяви

про скасування судового наказу

14 червня 2023 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чернова Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по справі №214/2060/23, провадження №2-н/214/528/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 за період з березня 2020 року по березень 2023 року у розмірі 7 164, 50 грн., витрати від інфляції у розмірі 431, 88 грн., та 3 % річних у розмірі 119, 88 грн., а також судового збору у розмірі 268, 40 грн., -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2023 року через систему «Електронний суд» боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить суд скасувати судовий наказ 2-н/214/528/23 від 06.04.2023 року, виданий Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з березня 2020 року по березень 2023 року у розмірі 7 164, 50 грн., витрати від інфляції у розмірі 431, 88 грн., та 3 % річних у розмірі 119, 88 грн., а також судового збору у розмірі 268, 40 грн. та просив поновити строк для подачі заяви про скасування судового наказу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2023 року матеріали заяви передано в провадження судді Чернової Н.В.

Суд, дослідивши вимоги заяви та додані до неї документи, письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність її повернення без розгляду заявнику з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 ЦПК України заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі та має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача. Заява підписується боржником або його представником. До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Дослідженням форми і змісту заяви про скасування судового наказу, судом встановлено, що заява про скасування судового наказу неналежно оформлена, а саме:

- до заяви не долучено доказів, які б підтверджували доводи заявника щодо незгоди із видачею судового наказу, повною необґрунтованістю вимог стягувача, заявленим розрахунком заборгованості у відношенні до заявника із підтвердженням відповідними доказами. Заявником взагалі не зазначено в чому конкретно полягає необґрунтованість вимог стягувача із зазначенням посилань на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти заявлених вимог. При цьому суд зазначає, що мова йде не про доведення відповідними доказами цих обставин, а про зазначення їх існування, що випливає з вимог ст. 170 ЦПК України.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2684 грн.

Згідно п.п. 4-2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про скасування судового наказу сплачується судовий збір в розмірі 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб,

Тобто за подання до суду заяви про скасування судового наказу повинен бути сплачений судовий збір в розмірі 134,20 грн.

Всупереч вказаних вимог закону, заявник не сплатив суму судового збору, та не додав до заяви квитанцію про сплату судового збору, або не зазначив підстави звільнення від судового збору.

Боржником ОСОБА_1 долучено до заяви клопотання про звільнення від сплати судового збору, на підставі ст.8 ЗУ «Про судовий збір», у зв`язку з тим, що в останнього протягом тривалого часу відсутні доходи у зв`язку з важким економічним становищем.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема,рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах необхідно вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК, Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав люди і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду та кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України, підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог статей 81,83 ЦПК України покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

В порушення вказаних норм закону, ОСОБА_1 не долучено до заяви доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплатити судовий збір.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ч.6 ст.170 ЦПК України, у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу, суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду.

У зв`язку з виявленням судом невідповідності заяви про скасування судового наказу вимогам ст.170 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність її повернення заявникові без розгляду.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по справі №214/2060/23, провадження №2-н/214/528/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 за період з березня 2020 року по березень 2023 року у розмірі 7 164, 50 грн., витрати від інфляції у розмірі 431, 88 грн., та 3 % річних у розмірі 119, 88 грн., а також судового збору у розмірі 268, 40 грн - повернути заявнику без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою про скасування судового наказу, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено та підписано 14 червня 2023 року.

Суддя Н.В. Чернова