Справа № 484/1738/23 Головуюча у 1-й інстанції Літвіненко Т. Я.
Провадження №22ц/812/1373/23 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 грудня 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Серебрякової Т. В.,

із секретарем: Стрілець К. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких»

(далі - ТОВ «Агрофірма Корнацьких»)

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухваленого під головуванням судді Літвіненко Т. Я. 12 жовтня 2023 року о 10 год. 25 хв. у приміщенні суду в місті Первомайськ Миколаївської області, із складенням 20 жовтня 2023 року його повного тексту по справі

за позовом

ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Корнацьких»

про дострокове розірвання договору оренди земельної частки (паю),

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2023 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокатка Сотська С. О., звернувся до суду із позовом до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про дострокове розірвання договору оренди земельної частки (паю).

Позивач зазначав, що на підставі сертифікату МК №0035556 від 10 липня 1996 року мав право власності на земельну частку (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових одиниць по Кам`янобалківській сільській раді, щодо якої уклав з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» договір оренди земельної частки (паю), строком на 50 років, який зареєстровано в Книзі реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді 2 березня 2010 року.

Не зважаючи на те, що за умовами договору відповідач зобов`язаний до щорічної сплати орендної плати до 26 грудня того року, за який здійснюється розрахунок, товариством не виконаний обов`язок по сплаті орендної плати за 2020-2022 роки. Причини відмови у виплаті орендарем йому не пояснені.

При зверненні восени 2021 року за отриманням орендної плати позивачу відмовили у її виплаті з мотивів необхідності спочатку підписати зобов`язання з продажу належної йому земельної ділянки, після зняття мораторію на продаж земель сільськогосподарського призначення. Вказував, що він звертався до бухгалтерії товариства з проханням виплатити йому орендну плату, однак йому повідомили, що його прізвище відсутнє в списках на отримання орендної плати.

2 березня 2023 року ОСОБА_1 виділив земельну частку (пай) в натурі та зареєстрував право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:1383, площею 0,0171га, :01:000:1369, площею 0,2299га, :01:000:1386, площею 2, 5458га та :01:000:1387, площею 1,3184га.

Тому за наведених обставин через, порушення орендарем істотних умов договору, а саме систематичну несплату орендної плати, позивач змушений звернутись до суду про дострокове розірвання укладеного договору.

Одночасно клопотав про витребування у відповідача спірного договору оренди.

У поясненнях на позовну заяву ТОВ «Агрофірма Корнацьких» позовні вимоги не визнало та вказало на те, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач обізнаний про нарахування йому орендної плати та не заперечує цей факт.

Разом з тим позивач, маючи намір розірвати договір оренди, ухилявся від отримання орендної плати за 2020-2022р.р., незважаючи на усі заходи, які прийняті товариством. Зокрема, 8 листопада 2021 року відповідачем направлено позивачу листа №653/юр з проханням надати розрахунковий рахунок для перерахування орендної плати із заповненням відповідної заяви, примірник якої було додано, або запропоновано інший спосіб отримання орендної плати із зазначенням номеру телефону відповідного спеціаліста товариства. Але відповіді ОСОБА_1 не надано. У цей же період товариством розміщено оголошення в газеті «Прибузький вісник» з даними про початок виплати орендної плати, місце її виплати та контактні дані уповноважених осіб.

За ухиленням орендодавця від отримання оплати, орендна плата за 2020-2021р.р. сплачена його уповноваженому представнику за нотаріально посвідченою довіреністю.

Крім того звернув увагу, на відмінність адреси, зазначеної позивачем у позові від адреси, яка міститься у довіреності та договорі, де не вказана вулиця та номер будинку, та адреси його реєстрації, про що орендодавець не повідомив орендаря. Тому і за цих обставин ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не мало можливості виконати належним чином свого обов`язку за договором оренди шляхом особистої виплати на користь орендодавця, у зв`язку з його ухиленням, як кредитора, від повідомлення відповідача, як боржника, про зміну місця проживання.

При тому посилалося на відповідну судову практику і клопотало про розгляд справ без участі його представника.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 липня 2023 року задоволено клопотання представниці позивача, витребувано від ТОВ «Агрофірма Корнацьких» оригінал заяви ОСОБА_2 про перерахування йому орендної плати за 2020-2021 роки з підтвердженням її направлення, журналу вхідної кореспонденції ТОВ «Агрофірма Корнацьких» за 2022 рік, докази направлення листа від 8 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_1 та підтвердження його отримання.

Ухвалою Первомайського районного суду Миколаївської області від 3 серпня 2023 року витребувано з Первомайської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Миколаївській області відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків щодо представника позивача ОСОБА_2 за 2020-2022 роки.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено, ухвалено про розірвання договору оренди земельної частки (паю), укладеного 28 грудня 2009 року між ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та ОСОБА_1 , що зареєстрований 2 березня 2010 року у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області № 122. Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 1 073 грн сплаченого судового збору.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що у період з 2020-2022 роки відповідачем систематично не сплачена орендна плата на користь позивача, що є підставою для дострокового розірвання договору, оскільки доказів сплати орендної плати у зазначений період матеріали справи не містять, а належних і допустимих доказів, які б підтверджували те, що відповідачем здійснювались дії щодо належного виконання договору оренди землі щодо виплати орендної плати або позивач відмовився прийняти належне його виконання, не надано.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На думку відповідача, при вирішенні справи суд застосував принцип негативного доказування, не взявши до уваги жодного доказу, наданого товариством, та вважаючи, що відповідачем недоведений факт вживання ним заходів для виплати орендної плати на користь позивача. Не надано судом оцінки виплаті орендної плати представнику позивача та не повідомлення позивачем про зміну свого місця проживання.

Натомість місцевий суд на думку відповідача зробив хибний висновок щодо невжиття апелянтом заходів щодо сплати орендної плати та прийняв необґрунтоване рішення.

Посилався на відповідну судову практику за викладеними доводами.

У відзиві на апеляційну скаргу представниця позивача вважала доводи скарги необґрунтованими, а рішення суду таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з положеннями статей 13, 15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладання договору) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» (у зазначеній редакції) істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» у вказаній редакції орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладання договору) визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами 1 і 2 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

Також Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначила, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.»

Змістом цього договору є права та обов`язки сторін договору, щодо використання земельної ділянки, визначення розміру орендної плати, порядок і умови її сплати, припинення договору та відшкодування збитків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має право на земельну частку (пай) у землі, площею 4,78 умовних кадастрових га, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0035556 від 10 липня 1996 року (а.с.18).

25 вересня 2003 року ОСОБА_1 видано доручення без зазначення строку його дії, яким ним уповноважено ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ТОВ «Агрофірма Корнацьких», ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 користуватися та розпоряджатися належною йому земельною часткою з правом вчиняти всі дозволені законодавством правочини по розпорядженню, користуванню земельною ділянкою з правом підпису та отримання грошей по укладеним договорам (а.с.58)

28 грудня 2009 року між орендодавцем ОСОБА_1 , від імені якого діяв представник за нотаріально посвідченою довіреністю Корнацький В. О., і орендарем ТОВ «Агрофірма Корнацьких» укладено договір оренди земельної частки (паю) строком на 50 років, за яким у користування товариства на правах оренди передано належний позивачу земельний пай, за використання якого орендар зобов`язаний до щорічної сплати орендної плати у розмірі 1 211 грн 77 коп., що становить 3% від грошової оцінки земельної частки, вартістю 40 392 грн 33 коп., з індексацією щорічно до 26 грудня кожного року (а.с.53).

Тому пред`являючи до суду вимоги про дострокове розірвання договору оренди, позивач обґрунтовував підстави його розірвання порушенням орендарем свого обов`язку зі своєчасної та систематичної сплати на його користь орендної плати, та посилався, як на вимоги Цивільного кодексу України стосовно обов`язковості належного виконання зобов`язання так і на положення Закону України «Про оренду землі».

На підтвердження порушення орендарем своїх обов`язків позивач надав до суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків, надані за період 2018-2022р.р., де вказано, що товариством нарахована та виплачена орендна плата і податки за 2018-2019рр.р., а також податки за період з 2020-2022р.р.. При тому нараховано, але не виплачена своєчасно орендна плата за 2020-2021р.р., яка виплачена повністю у лютому 2022 року, а також нарахована, але не виплачена станом на 17 березня 2023 року орендна плата за 2022 рік, яка виплачена позивачу 21 березня 2023 року (а.с.19-20, 61).

Таким чином відповідачем, як орендарем, допущено порушення строків виплати орендної плати за 2020-2022 роки, але таке порушення, за твердженням представника відповідача, допущено не з вини товариства.

Зі змісту договору оренди та довіреності на вчинення дій від імені позивача за орендними правовідносинами вбачається, що постійним місцем мешкання позивача визначено село Кам`яна Балка Первомайського району Миколаївської області, за місцем знаходження земельного паю та виконання договору (а.с.53).

В той же час у позовній заяві позивачем вказана трохи інша адреса його проживання, як: АДРЕСА_1 (а.с.2), а у доданій до позовної заяви копії паспорту взагалі, як: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_1 є зареєстрованим з 21 серпня 2013 року (а.с.5).

Таким чином, змінивши з 2013 року місце зареєстрованого проживання на АДРЕСА_2 , про що зазначено у паспорті позивача, та зазначаючи у позові інше місце мешкання за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.2,5), позивач одночасно не надав таких відомостей орендарю у відповідності до положень статті 532 ЦК України.

За наведеного, у 2020 році позивачем ОСОБА_1 орендна плата за передачу в оренду земельного паю від ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не отримана та у матеріалах справи відсутні дані про звернення позивача з приводу невиплати за цей рік до відповідача або, навпаки, розшук відповідачем позивача для виконання свого обов`язку.

Разом з тим, до суду надано рекомендованого листа від 8 листопада 2021 року, який адресовано відповідачем на ім`я позивача. Листа направлено на адресу орендодавця у село Кам`яна Балка, але відомості про його вручення відсутні. При тому позивачем у судовому засіданні особисто підтверджено отримання такого листа від відповідача. У цьому листі орендар просить позивача отримати орендну плату за 2020-2021 роки особисто або зазначити розрахунковий рахунок, на який орендар може її перерахувати (а.с.54).

Додатково у випуску №45 місцевої загальнополітичної газети Первомайського району Миколаївської області за 4 листопада 2022 року ТОВ «Агрофірма Корнацьких» розміщено оголошення про початок виплати орендної плати та опубліковано телефони соціальних працівників товариства з усіх питань її виплати (а.с.57зв).

Позивачем своїх звернень до відповідача з приводу отримання за цей період орендної плати шляхом подачі заяви та відмові у її виплаті в судових засіданнях не підтверджено.

Натомість, запрошено для допиту у якості свідка іншу зацікавлену особу ОСОБА_6 , яка у суді першої інстанції пояснила, що знаходилася у бухгалтерії товариства з тих же підстав та сидячи на лавці у коридорі чула, які пояснення у іншому кабінеті юристи надали ОСОБА_1 , які запропонували йому підписати заяву на продаж землі, після зняття мораторію, як умову для подальшої виплати орендної плати. На що дружині позивача вона порадила категорично не підписувати таку заяву (а.с.97).

На противагу цьому свідченню товариством надані письмові докази з перевірки факту можливого звернення ОСОБА_1 до бухгалтерії товариства та відмови у виплаті орендної плати, де головним бухгалтером підтверджені твердження відповідача про відсутність звернень позивача до бухгалтерії для отримання у будь-який спосіб орендної плати та її виплату представнику позивача за нотаріально посвідченою довіреністю (а.с.110-117). Такі письмові пояснення головного бухгалтера судом першої інстанції не перевірено шляхом допиту її як свідка.

Не враховано судом і відповідність наданих свідком показань змінам, які відбулися у земельному законодавстві України, та пов`язані з набранням з 1 липня 2021 року чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення», внаслідок чого восени 2021 року мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення закінчив свою дію.

За наведеного показання свідка ОСОБА_6 викликають обґрунтовані сумніви щодо предмету та обставин справи, пов`язаних з виплатою орендної плати, та які не стосуються укладення договору купівлі-продажу, у випадку майбутнього зняття мораторію з продажу землі.

Тому, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів доходить висновку, що товариство, як боржник, у період 2020-2021р.р. не мало можливості виконати належним чином свій обов`язок, з огляду, як на його неповідомлення кредитором про зміну свого місця мешкання, так і у зв`язку з ухиленням кредитора від отримання орендної плати як особисто, так і через подачу заяви про перерахування коштів на свій рахунок, та можливості виконання товариством договору.

На підставі наведеного та не маючи реальних можливостей належним чином виконати зобов`язання по сплаті орендної плати особисто орендодавцю у строки до 26 грудня за період 2020 року та 2021 року, відповідач здійснив виплату 8 лютого 2022 року орендної плати представнику орендодавця за довіреністю на підставі платіжних доручень №699 від 8 лютого 2022 року на суму 3 916 грн 10 коп. та №700 від 8 лютого 2022 року на суму 2 977 грн 29 коп., як плату за землю на користь ОСОБА_1 за 2020, 2021 рік (а.с.59-60).

Ці відомості підтверджені даними з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків, які видані позивачу станом на 17 березня 2023 року, внесені своєчасно на момент їх нарахування та виплати, як особисто орендодавцю, так і його представнику за довіреністю.

За матеріалами справи 25 вересня 2003 року позивачем видано довіреність на ім`я декількох осіб без зазначення строку її дії, і тому за положеннями частини 3 статті 5 ЦК України (який набрав чинності 1 січня 2004 року), статті 248 ЦК України та за відсутністю жодної із наведених у частини 1 статті 248 ЦК України підстав для припинення її дії, представник позивача, який отримав орендну плату замість ОСОБА_1 , виконав свій обов`язок на представлення інтересів орендодавця в рамках покладених на нього повноважень.

Такі висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 9 листопада 2022 року у справі № 484/4338/21 (провадження № 61-7016св22) та у постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 479/662/21 (провадження № 61-11246св22).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що представник мав повноваження на отримання в інтересах ОСОБА_1 орендної плати.

Усі твердження представниці позивача про можливе фальсифікування даних про виплату орендної плати представнику орендодавця не узгоджуються з нормами матеріального права на виконання представником своїх обов`язків перед довірителем та спростовуються даними компетентних органів і платіжними квитанціями про здійснені перерахування.

При тому отримання орендної плати представником орендодавця не може відображатися у його доходах, так як є виконанням ним доручення в інтересах іншої особи, право на отримання грошей від імені якої ним підтверджено відповідною довіреністю, та повинно бути пов`язано з їх подальшою належною передачею, а тому не є обов`язком відповідача за договором оренди.

2 березня 2023 року позивачем проведено виділ належного йому паю в натурі та зареєстроване право власності на 5 земельних ділянок: площею 0,2299га з кадастровим номером :01:000:1369, площею 0,0171га з кадастровим номером :01:000:1383, площею 2,5458га з кадастровим номером :01:000:1386, площею 1,3184га з кадастровим номером :01:000:1387, що розташовані на території Кам`янобалківського старостинського округу Первомайської міської ради Миколаївської області із цільовим призначенням землі сільського господарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7-17).

Після реєстрації права власності на виділені земельні ділянки в натурі позивач звернувся за отриманням орендної плати, яку за 2022 рік йому безпосередньо виплачено ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на підставі видаткового касового ордеру від 21 березня 2023 року в сумі 2 977 грн 29 коп. (а.с.61), що не оспорюється сторонами.

При цьому усі перераховані виплати здійснені у відповідності до проведених нарахувань, алгоритм яких позивачем не оспорюється (а.с.62).

Втім, на вищезазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про систематичну несплату орендної плати з вини орендаря, в той час коли такої системи в його діях не встановлено, у зв`язку з наявністю недобросовісної поведінки і самого орендодавця.

Тобто виплата орендної плати за 2020-2022 рр. з порушенням строку виникла не лише з вини орендаря, а і з вини іншої сторони, за що передбачена можливість застосування положень пункту 3 договору оренду. При цьому підстав для повторного стягнення орендної плати за 2020-2021 роки з орендаря на користь позивача немає.

У частині 1 та 2 статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, якою є систематичне невиконання умов договору, в тому числі несплата орендної плати.

Між тим, на переконання колегії суддів, у судових засіданнях позивачем та його представницею обставини щодо систематичного невиконання обов`язку орендарем та несплати ним орендної плати зі своєї вини, є недоведеними, а за такого відсутні і підстави для розірвання договору, у зв`язку з невиплатою орендної плати, яка у лютому 2022 року виплачена орендарем на користь представника позивача за довіреністю та у березні 2023 року безпосередньо позивачу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення витрат на правову допомогу. Внаслідок цього є усі підстави для скасування судового рішення з підстав, передбачених пунктами 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового про залишення позову без задоволення.

Крім того, за змістом ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою в задоволенні позову підстави для стягнення на користь позивача з відповідача сплаченого судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції відсутні. Але з позивача на користь відповідача слід стягнути 1 610 грн 40 коп. сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про дострокове розірвання договору оренди земельної частки (паю) залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» 1 610 грн 40 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

Т. В. Серебрякова