ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/584/21 Номер провадження 22-ц/814/687/23Головуючий у 1-й інстанції Труханович В.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Триголов В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 10 січня 2022 року, постановлене суддею Труханович В.В.,

у справі за позовом комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території,

в с т а н о в и в:

02.02.2021 КП «Жилкомсервіс» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що відповідачі є співвласниками житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Отже є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем на підставі публічного договору, опублікованому в газеті «Слобода» від 28.11.2006 №95/1 відповідно до Розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Позивач виконав вимоги чинного законодавства України, надававши відповідачам послуги, перелік яких, а також їх тарифи затверджені рішенням виконкому Харківської міської ради від 20.12.2011 №893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м.Харкова» (зі змінами).

Відповідачі, як отримувачі таких послуг, зі скаргами щодо їх ненадання або неналежного надання до позивача не зверталися. Проте взяті на себе зобов`язання по їх оплаті не виконали, чим порушили умови публічного договору та вимоги законодавства,зокрема, п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у зв`язку із чим утворилася заборгованість за період із 01.03.2007 по 01.01.2021у розмірі 13 403,49 грн., заявлена позивачем до стягнення із відповідачів у солідарному порядку, а також 2 270,00 грн. судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 10.01.2021 позов КП «Жилкомсервіс» задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Жилкомсервіс» заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 за період із 01.02.2018 по 02.02.2021 усумі 3 793,99 грн.

Стягнуто в рівних долях із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Жилкомсервіс» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору з кожного окремо по 321,20 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем доведено належними доказами, не спростованими відповідачами, порушення останніми зобов`язанні зі своєчасної оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, унаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню в межах строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачами.

Відповідач ОСОБА_1 з рішенням районного суду не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає, що районний суд помилково застосовував положення ст.ст.150,152,162 ЖК УРСР, які регулюють правовідносини щодо наймача та членів його сім`ї, тоді як квартира належить відповідачам на праві спільної часткової власності в різних долях, що окремо врегульовано нормами ст.ст. 322, 355 ЦК України та за правилами ст.541 цього кодексу виключає підстави солідарного обов`язку.

Наголошує, що квартира належить відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності у співвідношенні часток відповідно 12% та 88%, а тому кожен із відповідачів повинен нести відповідати за зобов`язаннями відповідно до своєї частки.

Просить врахувати позицію Верховного Суду України у справах №6-734цс15 від 04.11.2015, №6-37567св14 від 21.05.2015, №6-6707св14 від 17.09.2014, №6-3334св14 від 18.06.2014, №6-36560св13 від 05.03.2014, №6-15315св11 від 28.09.2011, №6-26837св11 від 08.02.2012.

За наслідками апеляційного перегляду судового рішення просить здійснити перерозподіл судових витрат, зокрема, понесених відповідачем ОСОБА_1 у суді першої інстанції у вигляді витрат, пов`язаних із вчиненням процесуальних дій, а саме: виготовлення відзиву, заперечень, пояснень, клопотань у сервісному центрі з надання поліграфічних послуг, а також надіслання їх поштою на загальну суму 211,00 грн. та 481,80 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.12.2022 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 10.01.2022.

Відповідно до ч.13 ст.7та ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається Полтавським апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 28.12.2022.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності: ОСОБА_2 - розмір частки 12/100, ОСОБА_1 - розміром частки 88/100; підстава: договір купівлі-продажу, серія та номер №4280, виданий 30.12.2004, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Озерова В.В., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №240309372./а.с.21-22 т.1/

Із кожним громадянином м.Харкова шляхом офіційного публікування у спецвипуску газети «Слобода» №95/1 від 28.11.2006 тексту типового Договору про надання житлово-комунальних послуг, укладено договір про надання житлово-комунальних послуг між КП «Жилкомсервіс» та споживачами./а.с.34,35 т.1/

Рішенням виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області від 20.12.2006 №1186 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м.Харкова» визначено перелік послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків, а також їх тарифи./а.с.29-33 т.1/

Згідно довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг по АДРЕСА_1, о/р НОМЕР_1 за період із 01.03.2007 по 01.12.2020, загальна сум заборгованості 13 403,49./а.с.6-20 т.1/

26.04.2021 відповідачами подано заяву про застосування строків позовної давності./а.с.85-87, 106-108 т.1/

При постановленні рішення, районний суд виходив із того, що відповідачі, як співвласники житла та споживачі послуг, незалежно від відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, зобов`язані сплачувати їх вартість за тарифами, що встановлюються відповідним рішення виконавчого комітету Харківської міської ради та доводяться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування.

Із підстав викладеного, районний суд визнав, що позивачем доведено надання відповідних послуг споживачам, якими не спростовано факт їх отримання та розмір заборгованості, заявленої до стягнення. Відповідно, судом постановлено до стягнення в солідарному порядку нараховану заборгованість в межах строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачами, а саме, за період із 01.02.2018 по 02.02.2021.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з таких підстав.

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» та Розділом ІІІ Главою 63 Цивільного кодексу України..

Згідно ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Власником закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абз. 7 ч.1 ст.1 цього Закону); споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абз.14 ч.1 ст.1 цього Закону).

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 указаного Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок споживача оплатити житлово-комунальні послуги кореспондується із їх, послуг, фактичним використанням. Таким чином факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, що відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №750/12850/16-цвід 26.09.2018, №642/2858/16від 06.11.2019.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України).

Отже, у разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру. Крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири. Такі висновки наведені у постанові ВС від 20.09.2018 у справі № 522/7683/13-ц,постанова ВСУ від 04.11.2015 у справі 6-734цс15,постанова ВС від 01.09.2020 у справі № 352/2163/13-ц.

Із урахуванням положень статті 319 ЦК України, оскільки квартира належить відповідачам на праві спільної часткової власності, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано.

У цій справі установлено та не спростовано відповідачами розмір заборгованості, нарахованої за період із 01.02.2018 по 02.02.2021 у сумі 3 793,99 грн., із якої на користь позивача підлягає стягненню з ОСОБА_2 455,28 грн. (3 793,99 грн. х 12%), а із ОСОБА_1 - 3 338,71 грн. (3 793,99 грн. х 88%), що відповідає частці кожного із співвласників.

Доводів на спростування розміру заборгованості за спожиті послуги апеляційна скарга не містить, що за відсутності солідарного обов`язку її стягнення не є підставою для відмови у задоволенні позову в цілому.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення районного суду із постановленням нового, про часткове задоволення позову та стягнення із відповідачів на користь позивача заборгованості за спожиті послуги пропорційно до розміру часток кожного у спільному майні. У іншій частині рішення апеляційним судом не переглядалось.

Згідно ст.141 ЦПК України, пропорційно, задоволеним вимогам позову (28%), шляхом взаємозаліку, на користь позивача підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 407,40 грн. (559,32 грн. - 151,92 грн.,витрат, пов`язаних із вчиненням процесуальних дій) та 76,27 грн. із ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.4 ч.3 ст.376,ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 10 січня 2022 року -скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 за період із 01.02.2018 по 02.02.2021 у розмірі 3 338,71 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 за період із 01.02.2018 по 02.02.2021 у розмірі 455,28 грн.

Стягнути на користь комунального підприємства «Жилкомсервіс» із ОСОБА_1 407,40 грн. судового збору та із ОСОБА_2 76,27 грн.

У іншій частині рішення апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.06.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

В.М. Триголов