Справа № 127/7471/15-ц
Провадження № 22-ц/801/2018/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

19 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів Сопруна В. В., Панасюка О. С.,

з участю секретаря судового засідання: Собцевої А. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2022 року, ухвалене в складі судді Короля О. П.,

в справі № 127/7471/15-ц за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У квітні 2015 року Приватне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року № DNABAE00003229 у розмірі 131 125,42 доларів США.

На обґрунтування заявлених вимог банк посилався на те, що 15 жовтня 2007 року між позивачем і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNABAE00003229, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 39 237,83 доларів США зі сплатою 12 % на рік, з кінцевим терміном повернення 12 жовтня 2012 року.

На забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором 15 жовтня 2007 року між банком і ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, видавши ОСОБА_1 кредит в розмірі 39 237,83 доларів США, однак ОСОБА_1 не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 131 125,42 доларів США, з яких 28 986,24 доларів США - заборгованість за кредитом, 8 481,41 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 862,37 доларів США -заборгованість з комісії та 91 795,40 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Ураховуючи наведене, банк просив позов задовольнити.

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», у якому просив визнати неукладеними кредитний договір від 15 жовтня 2007 року № DNABAE00003229, укладений між ним та банком, та договір поруки від 15 жовтня 2007 року № DNABAE00003229.

Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою від 22 червня 2015 року, позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року № DNABAE00003229 у розмірі 131 125,42 доларів США в частині позовних вимог до ОСОБА_2 залишив без розгляду.

Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою від 24 травня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання неукладеними кредитного договору та договору поруки залишив без розгляду.

Вінницький міський суд Вінницької області рішенням від 16 червня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовив.

Апеляційний суд Вінницької області ухвалою від 21 липня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилив, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року залишив без змін.

Ухвала апеляційного суду обґрунтована законністю рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд постановою від 07 листопада 2018 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнив. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 21 липня 2016 року скасував, а справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що, відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили із того, що позивач не довів, що банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 , на який 16 жовтня 2007 року перерахував на виконання кредитного договору 26 054,59 доларів США, саме ОСОБА_1 , оскільки у самому кредитному договорі немає посилання на вказаний рахунок, а доказів укладання сторонами договору на відкриття такого рахунку позивач не надав. Разом із тим з матеріалів справи відомо, що кредитні кошти були надані позичальнику через касу банку, згідно з пунктом 1.1 кредитного договору, а не шляхом перерахування на рахунок. Суди доводів сторін по суті позовних вимог належним чином не перевірили, не зазначили в судових рішеннях мотиви відмови у прийнятті зазначених доказів та не надали їм належної оцінки. Приймаючи як належний доказ висновок судової почеркознавчої експертизи в іншій справі, суди не здійснили оцінки доказів у їх сукупності та взаємній достатності.

Вінницький міський суд Вінницької області рішенням від 17 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовив.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 не отримував кредитних коштів через касу банку на виконання умов кредитного договору, тому немає підстав уважати, що у відповідача наявна заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом всіх обставин справи, просив рішення суду скасувати, а у справі ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вказав, що судом не взято до уваги, що висновок експерта не є належним та допустимим доказом у цій справі.

13 грудня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лещенко С. В. надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказала, що рішення суду є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - безпідставними.

Вінницький апеляційний суд постановою від 17 січня 2023 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишив без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована законністю і обґрунтованістю рішення суду першої інстанції, адже банк не довів виконання ним умов кредитного договору щодо надання кредиту ОСОБА_1 .

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 23 серпня 2023 року скасувала постанову Вінницького апеляційного суду від 17 січня 2023 року, а справу направила на новий апеляційний розгляд мотивуючи тим, що незалежно від доведеності почеркознавчою експертизою факту не підписання заяви про отримання готівки ОСОБА_1 , апеляційним судом не враховано, що зазначена заява є похідним документом до кредитного договору, факт укладення якого відповідач не заперечував, а отже банківськими документами доводиться факт виникнення між сторонами зобов`язань за кредитним договором, укладеним між відповідачем і банком.

Розгляд справи у судовому засіданні призначений о 11:50 год 19 грудня 2023 року.

18 грудня 2023 року від представника АТ КБ «ПриватБанк» Роя В. Л. надійшла заява, в якій представник позивача зазначив, що скориставшись правом, передбаченим пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК, позивач виявив бажання відмовитися від позову. Заяву мотивовано тим, що 07.12.2023 між банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № DNABAE000033229 від 15.10.2007 про часткове прощення боргу та погашення частини заборгованості в розмірі 3 842,67 доларів США в строк до 07.12.2023. На виконання умов додаткової угоди, 07.12.2023 ОСОБА_1 погасив вказану частину заборгованості, в зв`язку з чим залишок заборгованості був прощений банком. На даний час заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ ПриватБанк за договором № DNABAE000033229 від 15.10.2007 повністю погашена, внаслідок виконання сторонами додаткової угоди № 1 до кредитного договору № DNABAE000033229 від 15.10.2007. Просить суд прийняти відмову АТ КБ «ПриватБанк» від позову до ОСОБА_1 та закрити провадження у справі.

Представник позивача ОСОБА_3 19 грудня 2023 року подав заяву, в якій просить розглянути його заяву від 18 грудня 2023 року про відмову від позову за відсутності представника банку, вимоги заяви підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Лещенко С. В. в судове засідання не з`явились про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.

Ознайомившись із поданою заявою та доданими до неї матеріалами, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає у тому числі можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Відповідно до пункту 4 частини першої та другої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно із частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Положеннями статті 373 ЦПК України визначено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Враховуючи наведене, а також те, що позивач, усвідомлюючи наслідки такої процесуальної дії як відмова від позову, відмовився від позову добровільно, прийняття відмови від позову не порушує прав інших осіб, підстав для неприйняття такої відмови від позову судом апеляційної інстанції не встановлено, колегія суддів вважає, що відмову позивача від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, необхідно прийняти, рішення суду першої інстанції визнати нечинним, а провадження у цій справі закрити.

Відповідно до частини другої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

У частині четвертій статті 7 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що у разі відмови від позову на стадії перегляду рішення в апеляційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної скарги.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (частина п`ята статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету АТ КБ «ПриватБанк» 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги, а саме бюджету 2 740 грн 50 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 255, 256, 373 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2022 року визнати нечинним та закрити провадження у справі.

Повернути Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк», , з державного бюджету 2 740 (дві тисячі сімсот сорок) гривень 50 копійок, що становить 50% судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги, згідно з платіжним дорученням №PROM4BQSA6 від 14 листопада 2022 року, отримувач: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101, код отримувача за ЄРДПОУ 37979858, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача №UA0002856.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 19 грудня 2023 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: В. В. Сопрун

О. С. Панасюк