Справа № 214/3883/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 червня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,

у відсутність сторін,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Поліщук Світлана Володимирівна, Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепа Наталія Миколаївна, про визначення часток співвласників нерухомого майна,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд визначити рівними їх з відповідачем частки співвласників у праві спільної сумісної власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , а саме по 2/9 частки за кожним, припинивши право спільної сумісної власності сторін, посилаючись на перешкоди їй у реалізації її спадкових прав та постанову приватного нотаріуса про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що на підставі договору міни від 07 квітня 1997 року 2/3 частини квартири по АДРЕСА_2 , їй, відповідачу та за життя ОСОБА_3 належало на праві спільної сумісної власності 2/3 частки указаної квартири. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на указане нерухоме майно, однак постановою нотаріуса від 22 травня 2023 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що право власності на квартиру, набуте на підставі договору міни, не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому оскільки невизначеність розміру частки у праві спільної сумісної власності на квартиру створює їй перешкоди у реалізації спадкових прав, просить вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 02 червня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено по справі підготовче судове засідання.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача адвокат Пшиченко Ю.В. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його та позивача відсутності, на задоволенні вимог наполягає з підстав, викладених у тексті позовної заяви.

Відповідачі ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає та просить задовольнити його у повному обсязі.

Третя особа Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепа Н.М. письмових пояснень до суду не надала.

Третя особа Державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Поліщук С.В. звернулася до суду з письмовими поясненнями щодо розгляду справи у її відсутність, вказавши, що 25.04.2023 до Центру адміністративних послуг «Віза» звернулись сторони у справі із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами розгляду заяви та доданих матеріалів нею було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви сторін, а 19.05.2023 ними заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) було відкликано. Під час здійснення пошуків у Державному реєстрі прав за адресою встановлено запис про щодо реєстрації права власності на 1/3 частину за суб`єктом права ОСОБА_3 , зазначеним у заяві як померла особа. Однак не встановлено жодного запису щодо права власності на 2/3 частки заявленого об`єкта нерухомого майна. З поданих заявниками документів немає змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. Тому для державної реєстрації права власності та встановлення відповідності заявлених прав щодо визначення часток співвласників, заявникам необхідно надати договір про визначення часток або судове рішення, що набрало законної сили.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, на підставі договору міни від 07 квітня 1997 року ОСОБА_3 , який діяв від свого імені та від імені неповнолітньої дитини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули у власність 2/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2009 року, визнано права власності за ОСОБА_3 у тому числі на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування першої черги за законом після померлої ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_3 позивач, як спадкоємець першої черги, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу копії свідоцтва про право на спадщину, однак постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності за законом на 5/9 часток квартири у зв`язку з тим, що дублікат договору міни від 14 квітня 2013 року не зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Поліщук С.В. від 25.04.2023 зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 для надання заявниками договору про визначення часток або судового рішення, що набрало законної сили.

Частиною другою статті 112 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Згідно статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (частини 1-3 статті 372 ЦК України).

Пунктом 12 Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування 30.05.2008 N 7 роз`яснено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Верховний Суд неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування (постанови від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20) 28 липня 2021 року у справі № 346/5216/18 (провадження № 61-3050св21), 28 липня 2021 року у справі № 148/2418/15 (провадження № 61-5860св21).

Разом з тим, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на викладене, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Тому враховуючи наявність заяви відповідача, як співвласника нерухомого майна, про згоду на визначення частки у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, оскільки право власності на 2/3 частки квартири, набутої співвласниками на підставі договору міни від 07 квітня 1997 року, не було оформлено у встановленому законом порядку відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діяв до 31 грудня 2012 року шляхом звернення до органів БТІ чи з 01.01.2013 року шляхом звернення до державного реєстратора прав на нерухоме майно, спадкоємці після смерті ОСОБА_3 не мають можливості іншим способом захистити свої спадкові права, суд вважає можливим задовольнити вимоги.

Згідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки вимога про відшкодування витрат позивачем не заявлялась, вони покладаються на неї.

Керуючись ст. ст. 368, 370 ЦК України, ст..ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України,суд

ухвалив:

задовольнити позов ОСОБА_1 повністю.

Визначити рівними частки ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) на 2/3 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , а саме по 2/9 частки за кожним, припинивши право спільної сумісної власності на указане майно.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 червня 2023 р.

Суддя С.І. Сіденко