Провадження № 2/204/829/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, в особі судді Приваліхіної А.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», треті особи без самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна та приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «ФК «Кредит Капітал», визначивши третіми особами приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. та приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Олійника О.І., із вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а. с.1-5).

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень вказує, що 12 січня 2021 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 68142039 від 12 січня 2021 року з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. № 25211 від 16 червня 2021 року про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 80Б/08-7 від 06 березня 2008 року, що був укладений ним з ПАТ «ВіЕйБі Банк». Зазначає, що вказаний виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, а вказана в ньому сума заборгованості не є безспірною. Разом з цим вказує на те, що даний кредитний договір був предметом судового розгляду Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі № 2-11980, за яким було видано виконавчий лист № 2-11980 від 17 листопада 2010 року та, виконавче провадження за яким закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», тобто з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Тому, вважає вказаний виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням чинного законодавства та прохає суд його визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 28 листопада 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без виклику сторін (а. с. 14), яка надіслана учасникам справи 28 листопада 2022 року за вихідним № 1174/23-вих/2/204/829/23 (а. с. 15), яка отримана відповідачем 27 січня 2023 року, підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 23).

Ухвалою суду від 17 травня 2023 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. належним чином засвідчену копію виконавчого напису (а. с. 32).

12 вересня 2023 року позивачем подано до суду клопотання про заміну предмету позову (а. с. 49), у зв`язку з допущенням арифметичних помилок в номері та даті виконавчого напису.

Станом на дату розгляду справи відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходив.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 06 березня 2008 року між позивачем та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено кредитний договір № 80Б/08-7 (а. с. 54 на звороті -556 та на звороті), за яким позивачу було надано у кредит грошові кошти у сумі 1450 доларів США строком по 05 березня 2011 року, зі сплатою 19 % річних.

Відповідно до графіку погашення (а. с. 57), останній платіж позивач повинен внести 05 березня 2011 року.

16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис № 25211 від 16 червня 2021 року (а. с. 59), яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 80Б/08-7 від 06 березня 2008 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕйБі Банк», за період з 27 березня 2018 року по 14 травня 2021 року, у сумі 47331 гривня 71 копійка, яка складається з: простроченої суми кредиту у розмірі 33877 гривень 48 копійок, простроченим відсоткам за користування кредитом 13454 гривні 23 копійки та, 1199 гривень 77 копійок за вчинення виконавчого напису, а всього 48531 гривня 48 копійок.

12 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 68142039 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. № 25211 від 16 червня 2021 року (а. с. 43).

Разом з цим, судом встановлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2010 року у справі № 2-11980/10 позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором № 80Б/08-7 від 06 березня 2008 року у сумі 15884 гривні 11 копійок та судові витрати: по сплаті судового збору 158 гривень 84 копійки, по інформаційно-технічному забезпеченню розгляду справи у розмірі 120 гривень, а всього 16162 гривні 95 копійок.

Так, з вказаного рішення суду вбачається, що станом на 14 вересень 2010 року ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором мав заборгованість 1802,05 доларів США та 1665 гривень 93 копійки, що складає еквівалент 15884 гривні 11 копійок та складається з наступних частин: заборгованість за кредитом 1289,81 доларів США; несплачені проценти за користуванням кредитом: 512 ,24 доларів США; комісія 0 грн., плата за пропуск платежів 1665,93 гривень.

14 червня 2019 року старшим державним виконавцем Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Сокор О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 26395267, що відкрите з примусового виконання виконавчого листа Красноармійського міськрайонного суду Донецької області № 2-11980 від 17 листопада 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості у сумі 16162 гривні 95 копійок (а. с. 53).

Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Приписами ст. 39 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється саме Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5.

Відповідно до вимог п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія.

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Так, згідно з вимогами ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до вимог п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно з вимогами п. п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Приписами п. п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Даний Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

З аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Таким чином, можна дійти висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», передбачено, що для одержання виконавчого напису необхідно подати, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 січня 2019 року у справі № 910/13233/17, розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зазначила наступне: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та не чинною постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами».

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87 та 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 та Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 461/4609/16-ц.

Таким чином, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений.

Разом з цим, проаналізувавши наявні у справі матеріли вбачається, що кредитний договір № 80Б/08-7 від 06 березня 2008 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, нотаріально не посвідчений, а тому вчинення виконавчого напису на такому кредитному договорі, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року.

Тобто, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису № 23813 від 23 грудня 2021 року не врахував, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" було визнано незаконною та не чинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Таким чином, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений.

Крім того, слід зазначити, що сума заборгованості за вказаним кредитним договором не є безспірною, оскільки, по-перше, вже стягнута за рішенням суду, що призводить до подвійного стягнення заборгованості з боржника, по-друге, до суми, яка підлягає стягненню з позивачки за оспорюваним виконавчим написом, нотаріусом безпідставно були включені витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1199 гривень 77 копійок, оскільки можливість стягнення таких витрат шляхом їх включення до розміру безспірної заборгованості за виконавчим написом законом не передбачена.

У зв`язку з викладеним, очевидним є висновок, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. при вчиненні спірного виконавчого напису не переконалася належним чином в безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом.

З огляду на викладене, враховуючи те, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Даний О.Ф. № 25211 від 16 червня 2021 року, вчинений нотаріусом із порушенням численних норм закону, а вказану в ньому суму заборгованості не можна вважати безспірною, а відтак, оскаржуваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачки щодо визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Даний О.Ф. № 25211 від 16 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим.

Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1610 гривень 40 копійок, виходячи із розрахунку: 1073 гривні 60 копійок за подання позовної заяви та 536 гривень 80 копійок за подання заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» (79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28; ), треті особи без самостійних вимог Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна (01133, м. Київ, вул. Л. Первомайського, буд. 9, оф. 1) та приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович (84301, Донецька область, вул. Ярослава Мудрого, буд. 48-г), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити у повному обсязі.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни від 16 червня 2021 року, який зареєстрований в реєстрі за № 25211, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 1610 (одна тисяча шістсот десять) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його підписання або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна