Справа № 143/304/23
12.06.2023 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Сича С.М.,
за участю секретаря Левченко М.О.,
розглянувши у підготовчому засіданні в місті Погребище Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Погребищенської міської ради про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування за заповітом,-
У березні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок позначений літерою «А» з верандою позначеною літерою «а», загальною площею 63,9 кв. м., що включає житлову площу 31,4 кв. м., навіс позначений літерою «а-1», сарай позначений літерою «Б», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 6.
Спадкодавець ОСОБА_2 за життя, користуючись своїм правом, передбаченим статтею 1234 ЦК України, зробив заповітне розпорядження, яким заповів на його ім`я все своє майно, що належало йому на праві власності, заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області 16 липня 1999 року та зареєстровано в реєстрі за номером 21.
Житловий будинок з господарським будівлями та спорудами належав спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі записів погосподарської книги № 5 Гопчицької сільської ради, земельна частка (пай) належала спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку(пай), серії ВН № 0499492.
Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай), цільове використання якої є для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.
Він, як спадкоємець за заповітом на спадкове майно після смерті спадкодавця, має право на успадкування майна, зазначеного в заповіті.
Заява про прийняття спадщини до нотаріального органу ним була подана у передбачений законом строк (спадкова справа № 163/2002).
Після його звернення до нотаріального органу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, у частині видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю проведення державної реєстрації правовстановлюючого документа, свідоцтва про право власності на будинковолодіння у Вінницькому обласному бюро технічної інвентаризації.
Державним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій.
Правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності на житловий будинок (свідоцтво про право власності) за життя ОСОБА_2 в КП «Вінницьке об`єднане бюро технічної інвентаризації» не був зареєстрований, а на померлих дані документи не реєструються.
За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, він змушений звернутися із цим позовом до суду.
Ухвалою судді від 31.03.2023 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 21).
08.05.2023 року ухвалою суду витребувано від Державного нотаріального архіву Вінницької області належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 163/2002 щодо майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 27-28).
02.06.2023 року на виконання вищезазначеної ухвали суду від Державного нотаріального архіву Вінницької області надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 163/2002 від 10.06.2002 року щодо майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 34 -45).
Позивач у судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав заяву, в якій просить позовну заяву розглянути у його відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 17).
Представник відповідача Погребищенської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, однак від головного спеціаліста юриста відділу правового забезпечення Жмурчук О.М. надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає (а.с. 46-51).
Від учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши позиції учасників справи та дослідивши її матеріали, суд вважає, що визнання позову представником відповідача слід прийняти, а позов - задовольнити, виходячи із наступного.
Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом встановлено, що згідно із відомостями, що містяться у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , виданому фізичною-особою підприємцем ОСОБА_3 від 27.02.2023 року, вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані в період з 1976 по 1977 роки (а.с. 8-10).
Згідно виписки з погосподарської книги № 5 за 2001 - 2005 року ОСОБА_2 був головою домогосподарства, до складу якого входив житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 15).
Відповідно до архівного витягу з протоколу Гопчицької сільської ради народних депутатів Погребищенського району Вінницької області від 02.04.1994 року 14 сесії 21 скликання «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» у списку за №504 значиться ОСОБА_2 , загальна площа у приватній власності - 0,46, передається у приватну власність- 0,46, для особистого підсобного господарства - 0,21, для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0, 25 (а.с. 14).
Однак, право власності спадкодавця на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації.
З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя, користуючись своїм правом, зробив заповітне розпорядження, яким заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право ОСОБА_1 .
Заповіт посвідчений 16.07.1999 року секретарем виконкому Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області Н.С. Павленко, зареєстрований в реєстрі за № 21 (а.с. 41).
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 6 (а.с. 6).
Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 від 27.02.2023 року та (а.с. 8-10).
ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 у встановлений законом строк подала заяву про прийняття її сином спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 та про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я її неповнолітнього сина до Погребищенської державної нотаріальної контори (а.с. 40), нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа № 163/2002 (а.с. 35-45).
Однак, нотаріусом після відкриття спадкової справи було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії від 29 березня 2023 року № 177/01-16, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правоустановчих документів, які підтверджують право власності на вищезазначений житловий будинок (а.с. 7).
Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
На момент відкриття спадщини діяли норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу.
Статтею 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що прийняв спадщину.
Статтею 100 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) визначалося, що в особистій власності громадян може бути, зокрема, і житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією.
Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, реєстрації підлягали всі будинки та домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності та розташовані в межах міст і селищ міського типу.
При цьому жодним нормативно правовим актом не встановлювався обов`язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у сільських населених пунктах.
Закон України «Про власність» від 07.02.1991 року також не передбачав обов`язкової державної реєстрації права власності на житлові будинки.
Відповідно до статтей 524-526 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини - останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.
Згідно із ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин міг залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом.
Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , який є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , прийняв спадщину, подавши державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та фактично вступив в управління спадковим майном, до якого також входить право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані в АДРЕСА_1 .
Інших спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині та у визначений законом строк прийняли її, судом не встановлено.
В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником відповідача не суперечить закону та не порушує його прав, свобод чи інтересів інших осіб.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що з метою захисту майнових прав позивача, як єдиного спадкоємця, що вступив у спадкові права, за ним необхідно визнати право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані в АДРЕСА_1 , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 12, 13, 142, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України суд,-
Прийняти визнання позову представником відповідача Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області Жмурчук Оленою Миколаївною.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок позначений літерою «А» з верандою позначеною літерою «а», загальною площею 63,9 кв. м., що включає житлову площу 31,4 кв. м., навіс позначений літерою «а-1», сарай позначений літерою «Б», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Погребищенська міська рада Вінницької області, , адреса: вул. Богдана Хмельницького, 110, м. Погребище, Вінницький район, Вінницька область, 22200.

Повний текст рішення виготовлений 22.06.2023 року.

Суддя