Справа № 143/782/22
12.06.2023 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді Сича С.М.,
з участю секретаря Левченко М.О.,
представника позивача адвоката Царківського О.Ю.,
представника відповідача адвоката Путіліна Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Погребищенського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорит Агросс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ресурс-Сервіс» про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації права оренди і суборенди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку з незаконного володіння,-
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ «Колорит Агросс» про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації права оренди і суборенди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку з незаконного володіння.
Даний договір був зареєстрований відповідачем в установленому законом порядку в Чечельницькій селищній раді Чечельницького району Вінницької області.
Відповідно до умов договору орендна плата вноситься в строк не пізніше 31 грудня кожного року оренди. Позивачкою виконуються умови зазначеного договору. Натомість, ТОВ «Колорит Агросс» всупереч умовам вказаного договору оренди протягом 2019, 2020 та 2021 років не сплачується орендна плата.
25.11.2021 року між ТОВ «Колорит Агросс» та ТОВ «ГАРАНТ РЕСУРС СЕРВІС» було укладено договір суборенди землі №83 щодо вищезазначеної земельної ділянки, яка належить позивачці на праві приватної власності.
Даний договір суборенди укладений строком на 01 рік, 11 місяців, 26 днів. Дата закінчення 20.11.2023 року, з правом пролонгації. Відповідач ТОВ «Колорит Агросс» не повідомляв позивачку про укладення даного договору суборенди. Як зазначає позивачка про його існування вона дізналась випадково, отримавши Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №309416334 від 09.09.2022 року та який був зареєстрований відповідачем 14.08.2018 року державним реєстратором Райгородської сільської ради Вінницької області Яремко Інною Миколаївною.
Позивачка зазначає, що неодноразові її усні та телефоні звернення до відповідача жодних результатів не дали, що є підставою для розірвання договору оренди землі в судовому порядку.
Посилаючись на наведені обставини та положення ч.2 ст.651 ЦК України, ст.ст.13, 21, 32 ЗУ «Про оренду землі», з урахуванням заяви про зміну предмета позову (а.с. а.с. 36-41), просить:
Ухвалою судді від 07.10.2022 року відкрито провадження у справі та визначено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с. 20-21).
09.12.2022 року до канцелярії суду позивачкою було подано заяву про зміну предмета позову (а.с. 36-44), яку ухвалою суду від 09.12.2022 року прийнято до розгляду (а.с. 47-48).
Ухвалою суду від 16.02.2023 року було внесено виправлення в ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 09.12.2023 року (а.с.113-114).
17.01.2023 року на адресу суду від директора ТОВ «Колорит Агросс» Нетяжук О.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення відповідача проти позову обґрунтовані тим, що згідно прибуткового касового ордеру від 22.12.2018 року позивачка одержала 4600 грн. за оренду земельної ділянки за 2018 рік. Крім того, за 2019, 2020, 2021, 2022 роки позивачка відмовилась отримувати орендну плату, а тому позивачці 19.12.2019 року, 30.12.2020 року, 22.12.2021 року та 13.12.2022 року орендна плата була перерахована грошовими переказами на поштове відділення за місцем проживання позивачки, однак вона відмовилась від їх отримання ( а.с.60-80).
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Царківський О.Ю. підтримали уточнені позовні вимоги та підтвердили викладені у них обставини. При цьому позивачка стверджувала, що не отримувала орендної плати від ТОВ «Колорит Агросс», починаючи з 2019 по 2022 рік. Працівниця орендаря ОСОБА_2 виплачувала орендну плату іншим пайовикам у приміщенні, проте у виплаті їй орендної плати відмовила. Орендар не надавав довідки про розмір орендної плати на вимогу позивачки. Також повідомила, що повідомлення з установи поштового зв`язку про перерахування їй орендної плати не отримувала, а також від орендаря їй не надходили повідомлення про перерахування коштів та необхідність отримання орендної плати. Письмових звернень до орендаря з приводу виплати орендної плати позивачка не направляла та від отримання орендної плати через орган поштового зв`язку не відмовлялась.
В свою чергу представник позивачки адвокат Царківський О.Ю. наголошував на тому, що позивачка орендної плати не отримувала та не заперечує того, що кошти були перераховані відповідачем установі поштового зв`язку, однак позивачці ніхто про це не повідомив, а тому вона їх не отримувала. Також наголосив на тому, що повідомлення від відповідача про необхідність отримання орендної плати на адресу позивачки не надходило. Крім того, зазначив, що такий спосіб сплати орендної плати є позадоговірним, а тому не може вважатися виконаним орендарем належним чином. Звернув увагу суду на те, що свідки в судовому засіданні також підтвердили, що ОСОБА_1 в списках на отримання орендної плати не значилась. Окремо повідомив, що докази про надання правничої допомоги позивачці будуть надані ним протягом 5 днів після ухвалення рішення по справі.
Представник відповідача ТОВ «Колорит Агросс» адвокат Путілін Є.В. позов не визнав та пояснив, що заключні банківські виписки за 2019, 2020 роки по орендній платі надати можливості не має, так як банк повідомив, що закінчився термін їх зберігання. Крім того, зазначив, що орендодавці повідомляються про час і місце отримання орендної плати по телефону. Поштовим переказом надсилається орендна плата, якщо орендодавці відмовляються від її отримання. Звернув увагу суду на те, що кошти за орендну плату були перераховані відповідачем засобом поштового зв`язку, а тому відповідач не може нести відповідальність за якість надання поштових послуг. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути із позивачки на користь ТОВ «Колорит Агросс» витрати на правничу допомогу.
ТОВ «ГАРАНТ РЕСУРС-СЕРВІС», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив (а.с. 183).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що позивачці ОСОБА_1 не виплачується орендна плата за земельний пай та їй, як і позивачці, кошти за оренду плату направляються поштовим переказом, установа поштового зв`язку їй не повідомляла про надходження поштового переказу коштів за орендну плату на її ім`я, про це вона дізналась випадково від представника відповідача.
Свідок ОСОБА_4 пояснила в судовому засіданні, що в кінці серпня, а можливо і на початку вересня місяця 2021 року в орендованому приміщенні по АДРЕСА_1 в її присутності працівник орендаря ОСОБА_5 відмовила позивачці ОСОБА_1 у виплаті орендної плати, так як їй не нарахована орендна плата.
Згідно із п.3.1 ст.3 Договору його укладено строком на 10 років. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту реєстрації цього права відповідно до законодавства. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами.
В силу п.6.2 ст.6 Договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється за актом її приймання передачі. Земельна ділянка вважається переданою орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
В п.14.1 ст.14 Договору обумовлено, що право оренди земельної ділянки оформлюється відповідно до законодавства України.
За змістом пунктів 4.1 4.6 ст.4 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання. Розмір річної орендної плати за оренду земельної ділянки у рік становить 3384, 8 грн.
Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації. Індексація здійснюється шляхом множення розміру орендної плати за поточний рік на величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, розрахованої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності з положеннями Податкового кодексу України.
Орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня кожного року оренди.
За домовленістю сторін орендна плата може сплачуватися у натуральній формі (зерно, сіно, олія та інше). Передача продукції в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами. Розрахунок щодо орендної плати за землю у натуральній формі здійснюється згідно із чинним законодавством України.
Розмір орендної плати, а також порядок її обчислення, може переглядатися тільки за взаємною згодою сторін.
Податок з доходів фізичних осіб утримується орендарем з орендної плати у відповідності із чинним законодавством України, у зв`язку із чим орендна плата виплачується орендодавцеві за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб.
В силу п.12.4 ст.12 Договору його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (а.с. 8-10).
25.06.2017 року між сторонами складено акт приймання передачі земельної ділянки в оренду, за змістом п.7 якого земельна ділянка вважається переданою у строкове платне користування орендареві у день державної реєстрації права оренди земельної ділянки ( а.с.11).
14.08.2018 року здійснено державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) ТОВ «Колорит Агросс» щодо вказаної земельної ділянки та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідний запис за №27489387 (а.с.12).
Суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до відомостей, які містяться у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.09.2022 року №309416334 підставою для проведення державної реєстрації права оренди визначено договір оренди землі від 25.06.2018 року, а не від 25.06.2017 року. Проте, суд вважає, що така невідповідність зумовлена технічною помилкою державного реєстратора, чого сторони в судовому засіданні не заперечували.
Згідно із видатковим касовим ордером від 22.12.2018 року ОСОБА_1 на підставі договору оренди від 25.06.2017 року отримала орендну плату за 2018 рік в сумі 4600 грн. 00 коп. (а.с. 66).
Згідно зі списком згрупованих електронних поштових переказів ТОВ «Колорит Агросс» та поштового фіскального чека від 19.12.2019 року перераховано ОСОБА_1 орендну плату за пай згідно договору від 25.06.2017 року за 2019 рік в сумі 2725 грн. 00 коп. ( а.с. 67, 68).
Згідно зі списком згрупованих електронних поштових переказів ТОВ «Колорит Агросс» та поштового фіскального чека від 30.12.2020 року перераховано ОСОБА_1 орендну плату за пай згідно договору від 25.06.2017 року за 2020 рік в сумі 2725 грн. 00 коп. ( а.с. 69,70).
Згідно зі списком згрупованих електронних поштових переказів ТОВ «Колорит Агросс» та поштового фіскального чека від 22.12.2021 року перераховано ОСОБА_1 орендну плату за пай згідно договору від 25.06.2017 року за 2021 рік в сумі 2724 грн. 76 коп. ( а.с. 71).
Із заключної виписки за період з 16.03.2022 року по 16.03.2022 року, виданої ПАТ КБ «Приватбанк», слідує, що зазначені кошти були повернуті на банківський рахунок ТОВ «Колорит Агросс» у зв`язку із відмовою зазначених осіб від їх одержання (а.с.74).
25.11.2021 року між ТОВ «Колорит Агросс» та ТОВ «Гарант Ресурс Сервіс» укладено договір суборенди згаданої земельної ділянки (а.с.12).
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовної вимоги про розірвання Договору, суд послуговується на правовий висновок, сформульований у постанові Верховного Суду від 02.10.2020 року у справі №912/3295/18, який зводиться до наступного.
Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Згідно із ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За положеннями ст.14 цього Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Згідно до ст.6 вказаного Закону право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ст.17 цього Закону об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 1 ст.638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно із ч.2 статті 631 цього Кодексу договір набирає чинності з моменту його укладення.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції до 01.01.2013 року) укладений договір оренди землі підлягав обов`язковій державній реєстрації, з моменту якої набував чинності. Тобто, розмежовувався момент укладення договору оренди землі, внаслідок чого договір набував юридичного значення як факт (наявність домовленостей сторін на виникнення між ними прав та обов`язків у майбутньому після державної реєстрації договору) та момент набрання чинності договором в результаті проведення його державної реєстрації, після чого виникали суб`єктивні цивільні права та обов`язки сторін. Тобто, державна реєстрація правочину виконувала функцію фіксації державою волевиявлення сторін договору оренди для подальшого офіційного визнання права оренди землі та гарантування його реалізації орендарем з метою забезпечення стабільності цивільного обороту речових прав на земельні ділянки.
В свою чергу, з 01.01.2013 року набрав чинності Закон України № 3613-VІ, згідно з підпунктом "е" підпункту 2 пункту 5 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого ст. 126 Земельного Кодексу України викладено у новій редакції та передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
За змістом ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.
Таким чином, з урахуванням викладених норм, поняття "державна реєстрація договору" та "державна реєстрація речового права" є різними.
При цьому на час законодавчо закріплених вимог щодо необхідності реєстрації договору оренди землі його чинність пов`язувалась з моментом реєстрації договору, про що свідчила стала практика Верховного Суду України (постанова від 13.06.2016 року у справі №570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16)), Верховного Суду (постанова від 15.03.2018 року у справі № 136/2211/15-ц).
Проте, це не означає, що після внесення змін щодо відміни необхідності реєстрації самого договору оренди, момент реєстрації прав на оренду став пов`язуватись з моментом набрання чинності договором оренди.
Реєстрація прав на оренду землі, як зазначалось, є офіційним визнанням і підтвердженням факту виникнення прав на землю; саме право оренди виникає з моменту реєстрації цього права; земля вважається переданою з моменту державної реєстрації права оренди. Натомість, це не свідчить про те, що сам договір, для якого визначені загальні правила набрання чинності, набирає чинність з моменту реєстрації права.
Дійсно орендар не може до реєстрації права оренди реалізовувати законно своє право оренди, проте реєстрація права є у зоні відповідальності орендаря, який, уклавши договір оренди, що набрав чинності за загальним правилом після підписання (якщо сторони не передбачили іншого в договорі), самостійно реєструє своє право та отримує всі повноваження користувача земельної ділянки на підставі договору оренди.
У проміжку між укладенням договору і переданням орендарю земельної ділянки (реєстрація речового права) договір діє, а у сторін є право захищати свої порушені договірні права зобов`язального характеру зобов`язально-правовими способами.
У справі №322/1178/17 Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.01.2020 року вказала, що сторони в договорі оренди мали право зазначати про момент початку перебігу та припинення дії договору, оскільки такі права прямо передбачені принципами та закріплені загальними нормами цивільного законодавства.
Аналогічні висновки викладені і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі №696/1693/15-ц.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2023 року у справі №357/8277/19 виснувано, що у частині третій статті 640 ЦК України (в редакції Закону №1878-VI від 11 лютого 2010 року), що діє з 01 січня 2013 року, визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Разом із цим, у частині п`ятій статті 6 Закону України "Про оренду землі" (доповнено на підставі Закону від 11 лютого 2010 року № 1878-VI) визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Тобто, з 01 січня 2013 року державній реєстрації підлягав не сам договір оренди, а право оренди земельної ділянки.
Отже, можна зробити висновок, що договір оренди земельної ділянки є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та його підписання у встановленій простій письмовій формі, якщо інше не узгоджено між сторонами, тобто дотримання сторонами вимог статей 638, 759 та 792 ЦК України та статті 15 Закону України "Про оренду землі".
З моменту укладення договору оренди землі в орендодавця виникає зобов`язання передати орендарю земельну ділянку в користування на визначений у договорі строк, а в орендаря - отримати право на користування земельною ділянкою.
Із встановлених судом обставин розглядуваної справи вбачається, що сторони в п.3.1 ст.3 Договору передбачили, що його укладено строком на 10 років. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту реєстрації цього права відповідно до законодавства. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами.
Отже, саме після підписання сторонами Договору, тобто з 25.06.2017 року, він набирає чинності і проведення державної реєстрації права оренди відповідача лише 14.08.2018 року не вливає на вказану обставину.
Таким чином, слід дійти висновку, що оскільки Договір був укладений і набрав чинності 25.06.2017 року, то саме з моменту підписання його сторонами позивачка вправі була розраховувати на надходження відповідної орендної плати, а на орендаря покладався кореспондуючий обов`язок по її виплаті.
У відзиві на позовну заяву директор ТОВ «Колорит Агросс» Нетяжук О.С. стверджує, що 10.01.2008 року між позивачкою та СТОВ «Зоря» було укладено договір оренди цієї ж самої земельної ділянки строком на 10 років. Речове право було припинено 11.08.2018 року. Отже, на думку представника відповідача, обов`язку сплачувати орендну плату у ТОВ «Колорит Агросс» за 2017 рік не має і не було.
З такими доводами представника відповідача погодитися не можна, оскільки із Інформаційної довідки від 09.01.2023 року вбачається, що право оренди СТОВ «Зоря» на вказану земельну ділянку було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.03.2016 року на підставі договору оренди, укладеного із позивачкою 10.01.2008 року (а.с.65).
Слід зауважити, що з 01.01.2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11.02.2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому після 01.01.2013 року СТОВ «Зоря» не могло зареєструвати укладений із позивачкою договір оренди землі від 10.01.2008 року.
Крім того, проведення державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі будь якого договору оренди землі, укладеного до 01.01.2013 року, не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01.01.2013 року.
Отже, оскільки у матеріалах справи відсутні докази здійснення державної реєстрації договору оренди землі від 10.01.2008 року, то немає підстав вважати, що згаданий правочин набрав чинності та СТОВ «Зоря» набувало прав орендаря на згадану земельну ділянку.
Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, сформульованою у пунктах 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі №696/1693/15-ц.
Крім того, відповідачем не надано доказів, що СТОВ «Зоря» зверталося в суд з позовом до ОСОБА_1 та ТОВ «Колорит Агросс» про визнання недійсним спірного Договору з підстав його укладення під час чинності договору оренди від 10.01.2008 року.
Отже, відповідач мав договірний обов`язок по сплаті орендної плати на користь позивачки за користування земельною ділянкою впродовж 2017, 2018 років.
Поміж тим, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Звертаючись із позовом до суду, ОСОБА_1 покликалася на те, що відповідач належно не виконує умови Договору і має заборгованість перед нею за оренду землі в 2019 2021 роках.
Положеннями ст.ст.24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.
Згідно з частинами третьою, четвертою ст.31 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладання Договору 1) договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Частиною першою ст.32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Разом з тим, за частиною другою ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої ст.651 ЦК України.
Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.
Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої ст.3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі №912/1385/17.
Водночас, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі №183/262/17 викладено правову позицію про те, що аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.
За загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ураховуючи характер спірних правовідносин, у справах даної категорії на позивача покладається процесуальний обов`язок довести факт укладення договору оренди землі (набрання ним чинності), а на відповідача довести факт відсутності систематичної несплати орендної плати чи істотності допущеного порушення умов договору.
На підтвердження виплати позивачці орендної плати за 2019 - 2021 роки ТОВ «Колорит Агросс» надав список згрупованих електронних поштових переказів про перерахування ОСОБА_1 орендної плати за пай за 2019 рік згідно Договору в сумі 2725 грн. 00 коп., поштовий фіскальний чек від 19.12.2019 року, список згрупованих електронних поштових переказів про перерахування ОСОБА_1 орендної плати за пай за 2020 рік згідно Договору в сумі 2725 грн. 00 коп., поштовий фіскальний чек від 30.12.2020 року, список згрупованих електронних поштових переказів про перерахування ОСОБА_1 орендної плати за пай за 2021 рік згідно Договору в сумі 2724 грн. 76 коп. (а.с.67-72).
У постанові Верховного Суду від 28.06.2022 року у справі №551/542/20 викладено правовий висновок, зміст якого в цілому зводиться до того, що ухилення орендодавця від отримання орендної плати не може розцінюватися як неналежне виконання орендарем обов`язку по своєчасній сплаті орендної плати.
Суд вважає неприйнятними доводи представника позивачки адвоката Царківського О.Ю. про те, що перерахування орендної плати засобами поштового зв`язку не може свідчити про належне виконання відповідачем свого обов`язку по своєчасній сплаті орендної плати, оскільки ОСОБА_1 не надходило від установи поштового зв`язку повідомлення про необхідність отримання таких коштів, а також, що такий спосіб виплати орендної плати не відповідає умовам договору, виходячи із наступного.
Зі змісту пункту 4.1 ст.4 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання.
Лінгвістично логічний аналіз указаної умови Договору дозволяє дійти висновку, що орендодавець має звернутися в касу орендаря для одержання орендної плати у грошовій формі та письмово підтвердити одержання коштів.
Проте, позивачкою не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували факт її звернення в касу ТОВ «Колорит Агросс» та відмову службових осіб цього товариства від виплати їй орендної плати в готівковій формі.
Водночас, суд не бере до уваги на підтвердження таких обставин покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які повідомили, що працівниками ТОВ «Колорит Агросс» було відмовлено позивачці у виплаті орендної плати готівкою в касі товариства, так як останні конкретно не вказали час, місце та обставини такої відмови, а також повне прізвище, ім`я, по батькові та посади таких працівників товариства. Крім того, ОСОБА_4 повідомила, що в 2021 році в її присутності працівник товариства ОСОБА_5 відмовила позивачці у виплаті орендної плати, що само по собі не може підтверджувати систематичності несплати відповідачем орендної плати.
Разом із тим, виконання орендарем обов`язку по виплаті орендної плати в позадоговірний спосіб шляхом її перерахування засобами поштового зв`язку, за відсутності доказів звернення орендодавця в касу для одержання орендної плати готівковими коштами, з урахуванням закріплених у ст.6 ЦК України принципів добросовісності та розумності поведінки учасників цивільно правових відносин, не може свідчити про неналежне виконання орендарем обов`язку по своєчасній сплаті орендної плати. Навпаки, такі дії орендаря, на переконання суду, підтверджують його намагання вжити всіх можливих заходів для виконання такого договірного обов`язку.
При цьому слід відзначити, що відсутність доказів повідомлення працівниками установи поштового зв`язку позивачки про надходження їй коштів також не можуть слугувати підставою для висновку про неналежне виконання відповідачем відповідного договірного обов`язку, позаяк ТОВ «Колорит Агросс» не несе відповідальності за вручення адресату поштового переказу.
З огляду на викладене позивачкою не доведено систематичної несплати орендарем орендної плати за користування земельною ділянкою, а відтак у задоволенні позовної вимоги про розірвання договору оренди необхідно відмовити.
Оскільки позовні вимоги про скасування державної реєстрації права оренди і суборенди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку з незаконного володіння є похідними від вимоги про розірвання договору оренди землі, то вони також не підлягають задоволенню.
За змістом ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи, що у задоволенні позову судом відмовлено, то понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору слід покласти на неї.
Зважаючи на те, що представник позивачки адвокат Царківський О.Ю. повідомив про надання ним доказів по понесенню ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу впродовж п`яти днів після ухвалення рішення у справі, то суд вважає за необхідне здійснити розподіл інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, після закінчення процесуального строку на подання доказів понесення сторонами витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення додаткового рішення у справі.
Керуючись ст. ст. 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263, 268 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорит Агросс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ресурс-Сервіс» про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації права оренди і суборенди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку з незаконного володіння - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителька: АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Колорит Агросс», , вул. Звіринецька, 47/33, м. Київ, 01014,;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант Ресурс-Сервіс», , вул. Дубовецька, 37, кв. 28, м. Вінниця, 21012, .

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 21.06.2023 року.

Суддя