Справа № 138/163/23
Провадження № 22-ц/801/1287/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цибульський О. Є.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 рокуСправа № 138/163/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31 березня 2023 року, ухвалене суддею Цибульським О.Є., в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається,

встановив:

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову до закінчення дочкою навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що вона проживала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до травня 2014 року. У шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач сплачував аліменти на утримання дочки, оскільки вона після розлучення залишилася проживати з матір`ю. Проте по досягненню повноліття дочка продовжує навчатися, а в добровільному порядку відповідач відмовляється матеріально допомагати дитині.

Дочка навчається у Південноукраїнському національному педагогічному університеті імені К.Д. Ушинського на другому курсі денного відділення контрактної форми навчання, яке буде тривати по 30 червня 2025 року. Вона матеріально допомагає дочці, яка стипендію не отримує, купуючи продукти, речі, посібники, оплачуючи проїзд, проживання та навчання. Розмір витрат на місяць становить близько 10 000 гривень. Крім того, один раз на півроку щорічно вона вносить оплату за навчання.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, хоча має таку можливість, оскільки фізично здоровий, на його утриманні непрацездатних осіб немає, офіційно працює в ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримує щомісячно заробітну плату, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31 березня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як повнолітньої дитини, яка навчається, аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, на період навчання у Південноукраїнському національному педагогічному університеті імені К.Д. Ушинського, починаючи з 23 січня 2023 року та по 30 червня 2025 року включно, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити рішення суду та викласти резолютивну частину рішення таким чином, згідно з якою стягувати з нього на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , як повнолітньої дитини, яка навчається, аліменти в розмірі 1 500 грн щомісячно, на період навчання у Південноукраїнському національному педагогічному університеті імені К.Д. Ушинського, починаючи з 23 січня 2023 року та по 30 червня 2025 року включно, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

У скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він не брав участі в судовому засіданні, про призначення справи до розгляду не повідомлявся і суд виніс рішення в першому судовому засіданні без належного підтвердження щодо повідомлення відповідача про розгляд справи. Він не проти надання дочці матеріальної допомоги, однак, враховуючи його матеріальне становище на сьогоднішній день, він не погоджується із визначеним судом розміром аліментів. Він перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , від якого мають малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його дружина не має постійного місця роботи, тому сім`я перебуває повністю на його забезпеченні. Вказав, що він погоджується сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

15 червня 2023 року, після призначення апеляційним судом справи до розгляду без повідомлення учасників в порядку письмового провадження (06 червня 2023 року), від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він просив на підставі ст. 251 ЦПК України зупинити провадження у справі до моменту закінчення (скасування) обставин, що стали для цього причиною.

В обґрунтування клопотання вказав, що 26.02.2022 він призваний на військову службу по мобілізації до роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 і на даний момент перебуває у складі Збройних Сил України. Дана обставина підтверджується доданою до заяви довідкою, матеріалами справи та визнається позивачем, про що зазначено в позовній заяві та поданому відзиві на апеляційну скаргу.

До заяви додано копію довідки начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 №4536 від 10.11.2022, у якій вказано, що солдат ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про проведення загальної мобілізації» призваний на військову службу по мобілізації до роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Пунктом другим частини першої статті 251 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України №64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і він діє на даний час.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі лише у разі встановлення наявності визначених для цього підстав.

Разом з цим, з наданої відповідачем довідки не можливо однозначно зробити висновок, що на даний час ОСОБА_1 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки довідка датована 10.11.2022 і в ній лише вказано, з якої дати ОСОБА_1 був призваний на військову службу НОМЕР_1 .

З моменту видачі довідки пройшло сім місяців. Доказів, що ОСОБА_1 перебуває у складі у складі Збройних Сил України на момент розгляду справи немає.

Тому апеляційний суд вважає, що підстави для зупинення провадження у справі відсутні.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 29 травня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 29 травня 2014 року (а.с.5).

У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 10 лютого 2005 року (а.с.6).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 29.05.2014 (а.с.5).

Відповідно до довідки ДЗ «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» № 58 від 12.01.2023, ОСОБА_3 є студенткою другого року навчання, за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти спеціальності 024 «Хореографія», денної форми навчання, факультету музичної та хореографічної освіти Південноукраїнського національного педагогічного університету імені К.Д.Ушинського IV рівня акредитації, навчання буде тривати з 01.09.2021 по 30.06.2025 (а.с.7).

12 серпня 2021 року між ДЗ «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського та ОСОБА_3 в особі ОСОБА_2 було укладено договір про надання освітніх послуг № МХ-2021/996, відповідно до якого загальна вартість навчання становить 76 320 грн (а.с.8-9).

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за навчання було сплачено в загальному 29 574 грн: 12.08.2021 9 540 грн; 18.01.2022 - 9 540 грн; 06.09.2022 9 540 грн; 02.10.2022 954 грн (а.с.10-11).

За проживання у гуртожитку ОСОБА_2 було сплачено 6 900 грн: 31.08.2021 2 600 грн; 25.01.2022 3 650 грн; 27.06.2022 650 грн (а.с.13-13).

До позовної заяви додано також копії квитанцій про оплату вартості проїзних (перевізних) документів (квитків) (а.с.15-24).

У статті 199 СК України зазначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

На період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині шостій статті 81 ЦПК України зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_2 вказувала, що їх з відповідачем дочка у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_1 має змогу утримувати свою дочку на період її навчання, оскільки він фізично здоровий, офіційно працює в ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримує щомісячну заробітну плату, розмір якою орієнтовно становить 35 000 гривень.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31 січня 2023 року відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Вказаною ухвалою визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для надіслання до суду відзиву на позовну заяву і доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.30).

Згідно супровідного листа від 07 лютого 2023 року копію вказаної ухвали разом із позовною заявою з доданими до неї документами направлено відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 (а.с.31). Вказана адреса зазначена ним також і в апеляційній скарзі.

Ухвалу про відкриття провадження у справі та примірник позовної заяви ОСОБА_1 отримав 09 лютого 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.38).

Тобто твердження апелянта з приводу неповідомлення його судом про розгляд справи не відповідають дійсності.

Враховуючи, що справу судом першої інстанції призначено до розгляду без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами сторони в судове засідання не викликалися.

Відповідачу було відомо про підстави позову та розмір аліментів, який позивач просила стягнути з нього на її користь на утримання дочки зв`язку з її навчанням.

Заперечення відповідача щодо заявлених позовних вимог, а також позиція стосовно визнання позову повністю або частково викладається у відзиві на позов.

Апеляційний суд звертає увагу, що відзив як спеціальний процесуальний документ безпосередньо пов`язаний щонайменше з двома конституційними принципами (засадами) судочинства, які закріплені в ч. 1 ст. 129 Основного Закону України: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими він не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права не надав.

Оскільки повнолітня дочка сторін навчається на денній формі навчання, а тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням, встановивши, що відповідач працює, тобто має змогу сплачувати аліменти, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) відповідача.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення потреб ОСОБА_3 , її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню дочку, яка продовжує навчатися, судами не встановлено обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої дочки.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує, що враховуючи його матеріальне становище на сьогоднішній день він не погоджується із розміром стягнутих з нього аліментів.

Вказуючи це, ОСОБА_1 знову ж таки, як і в суді першої інстанції, доказів на підтвердження свого матеріального становища та розміру доходу (зокрема, розміру заробітної плати) до апеляційної скарги не надав.

ОСОБА_2 скористалася своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому висловила свої заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги. У вказаному відзиві ОСОБА_2 , зокрема, зазначила, що оскільки відповідач не бажав добровільно сплачувати аліменти, вона прийняла рішення вирішувати дане питання в судовому порядку. У зв`язку з невиконанням відповідачем попереднього рішення про стягнення аліментів на дитину до 18 років у нього утворилася заборгованість зі сплати аліментів, і після розшуку державним виконавцем було встановлено факт офіційного працевлаштування відповідача. Постанову про примусове стягнення аліментів було направлено за місцем роботи боржника.

ОСОБА_2 надала відповідь на запит №163807851 від 30.05.2023 Могилів-Подільського ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області ЦМУМЮ (м. Київ), здійсненого у виконавчому провадженні №71826983, із якого слідує, що за 4 квартал 2022 року сума нарахованого доходу боржника ОСОБА_1 становить 147 855,80 грн, з них сума утриманого податку становить 26 614,05 грн (податковий агент Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки). За 1 квартал 2023 року сума нарахованого доходу становить 110 088,68 грн, сума утриманого податку 19 815,97 грн.

Оскільки позивач вказувала про приблизний розмір заробітної плати відповідача в позовній заяві (35 000 гривень), а відповідач, в свою чергу, не підтвердив (чи спростував) цю обставину у суді першої інстанції, а також при апеляційному перегляді справи, зважаючи на те, що запит державним виконавцем здійснено лише 30.05.2023, тобто після подання апеляційної скарги (18.05.2023), апеляційний суд вважає за можливе прийняти згадану відповідь на запит, яка підтверджує фінансову можливість відповідача утримувати свою повнолітню дочку, яка потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.

Розмір аліментів, які обґрунтовані доказами, та розмір підтвердженого доходу є співмірним та адекватним.

Наявність у відповідача іншої сім`ї (дружини та дитини) не звільняє його від обов`язку по утриманню повнолітньої дитини від попереднього шлюбу у зв`язку з продовженням нею навчання.

Апелянт вказує, що він погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн щомісячно. Разом з цим, ОСОБА_1 не обґрунтував, чому він просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі при заявлених вимогах про стягнення аліментів в частці від заробітку, на чому наполягав позивач.

Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову немає, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко