Справа № 690/585/23
Провадження № 2/690/183/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2023 року м. Ватутіне
Ватутінський міський суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді Здоровила В.А.
за участю секретаря Мельник С.В.
представника позивача ОСОБА_1
представника третьої особи Козулі О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Звенигородської міської ради Черкаської області про позбавлення батьківських прав,
представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Дубовий І.А. просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 22.09.2007 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.11.2011. Від вказаного шлюбу у них народилася дитина - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до вищевказаного рішення з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачував та станом на 31.01.2023 має заборгованість у розмірі 85 024,00 грн.. Відповідно до рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 15.06.2023 з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 85 024,00 грн.. Крім того ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.03.2023 відповідача ОСОБА_3 оголошено в розшук. Відповідач ОСОБА_3 з 2012 по даний час життям, здоров`ям та навчанням дитини не цікавиться, участі у його вихованні не бере, за вказаний період спілкувався з дитиною декілька раз, його фактичне місце перебування невідоме, приблизно з 2017 виїхав за кордон, де проживає по даний час, дитина повністю перебуває на утриманні матері. А тому позивач ОСОБА_2 і звернулася з даним позовом до суду.
Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, відзив та інші клопотання до суду не подав, повторно у судове засідання не з`явився без повідомлення причин.
Представник третьої особи, органу опіки та піклування Звенигородської міської ради Черкаської області Козуля О.О. позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити, з питанням про дачу висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав позивач до служби у справах дітей не зверталася, однак вона вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.
Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи.
Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.14).
Відповідно до рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.07.2013 (а.с.16) з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.
Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачував та станом на 31.01.2023 має заборгованість у розмірі 85 024,00 грн.. Відповідно до рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 15.06.2023 (а.с.19-24) з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 85 024,00 грн..
Відповідно до ухвали Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.03.2023 (а.с.17) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 оголошено в розшук.
Відповідач ОСОБА_3 не цікавиться життям сина, його здоров`ям, не турбується про його духовний та фізичний розвиток, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не спілкується з ним, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає жодної матеріальної допомоги. З 2012 по 2023 відповідач бачив дитину декілька раз, при цьому один раз перебував в стані алкогольного сп`яніння. Він не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача.
Відповідач ОСОБА_3 виїхав за межі України 17.09.2020, де перебуває по даний час, що стверджується довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (а.с.55).
З огляду на вище викладене, судом встановлено факт винної поведінки відповідача, тобто факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків.
До вказаного висновку суд прийшов, проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності та проаналізувавши відповідні норми права.
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності.
Судом забезпечено учасникам справи принцип процесуальної рівності сторін і надано можливість кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається.
Разом з тим, суд констатує факт, що відповідач не скористався правом заперечити щодо позову та подати відзив на позовну заяву про позбавлення його батьківських прав, що свідчить про небажання виправити свою поведінку щодо виховання дитини, тобто про факт винної поведінки відповідача.
Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, зокрема, щодо невиконання батьком обов`язків щодо належного піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнього навчання, підготовку до самостійного життя, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, і є частиною національного законодавства України.
Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини).
Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Так, згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.
Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Ст. 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї.
Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Враховуючи викладене суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позивачем, при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача слід стягнути на користь позивача, понесені витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн..
На підставі наведеного та керуючись ст. 150, 152, 155, 164, 165, 180, 196 СК України, ст. 12, 13, 76-81, 141, 142, 258, 265, 280, 281, 282, 352, 354, 355, ЦПК України, суд, -
позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Звенигородської міської ради Черкаської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Благодатне, Саратського району, Одеської області, паспорт НОМЕР_2 , виданий 24 березня 2016 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Благодатне, Саратського району, Одеської області, паспорт НОМЕР_2 , виданий 24 березня 2016 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий В.А. Здоровило
Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2023 року.