УХВАЛА

21 червня 2023 року

м. Київ

справа № 602/535/22

провадження № 61-6950ск23

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 29 березня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки і піклування Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ :

03 травня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначене судове рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху для подачі нової редакції касаційної скарги з уточненою підставою касаційного оскарження, оскільки зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 як на підставу касаційного оскарження посилається на те, що суд в оскарженій постанові не врахував висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», що не є підставою касаційного оскарження судового рішення у розумінні пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України. Зазначено, що в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскарженому судовому рішенні.

19 червня 2023 року ОСОБА_1 подала в новій редакції касаційну скаргу, в якій зазначає, що підставою касаційного оскарження є неврахування під час розгляду справи апеляційним судом висновків, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», яка носить рекомендаційний характер та не є підставою для відкриття касаційного провадження у розумінні пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Таким чином, недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 24 травня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху, не усунула, а тому наявні передбачені частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України підстави для повернення касаційної скарги особі, яка її подала.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Керуючись статтями 185, 392, 393, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 29 березня 2023 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко