справа № 206/3681/23
УХВАЛА

іменем України

06 червня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Боєва Є.С.,за участю секретаря судового засідання Журавель Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник ОСОБА_1 , стягувач Головне управління державної податкової служби у Запорізькій області, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про виділення частки майна боржника,

ВСТАНОВИВ:

Представник органу державної виконавчої служби Сапа А.Д. звернувся до суду із поданням про виділення частки майна боржника ОСОБА_1 , яким він володіє спільно з іншими особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Судове засідання, призначене на 03.05.2023, відкладено через відсутність даних про належне сповіщення боржника та заінтересованих осіб.

Від представника державної виконавчої служби надійшла заява про розгляд подання за його відсутності.

В судове засідання 06.06.2023 інші учасники процесу не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце судового засідання, у тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, однак відповідно до частини другої статті 443 ЦПК України, їх неявка не є перешкодою для вирішення подання державного виконавця.

Дослідивши подання та долучені до нього докази, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

На примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження АСВП № 68504198 з примусового виконання виконавчого листа № 280/7676/21 від 13.01.2022, що виданий Запорізьким окружним адміністративним судом про стягнення із ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 518 229,19 гривень (а.с. 23).

04.02.2022 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68504198 (а.с. 20-21), яку направлено сторонам виконавчого провадження за вих. №5776/10 що підтверджується списком №22 рекомендованих листів від 08.02.2022.

В ході примусового виконання виконавчого провадження встановлено, що у боржника наявні рахунки в установі банку АТ «Універсал банк», проте грошові кошти відсутні або не можуть бути стягнуті в рамках програми «еПідтримка», що підтверджується поверненими платіжними вимогами із відповідними відмітками (а.с. 7-10).

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності боржникові та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , що видане Шевченківською районною адміністрацією (а.с. 15-18).

Боржник разом із вказаними особами зареєстрований за цією ж адресою (а.с. 2).

Як проголошує ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (надалі Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як визначає ч. 6 ст. 48 Закону, стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні передбачений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Статтею 370 ЦК України також встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 85, 87 постанови від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20) сформулювала такий правовий висновок. Якщо боржнику разом з іншими особами належить майно на праві спільної власності, але частка боржника в праві власності не визначена, то наявність спору між співвласниками щодо розміру такої частки не може бути перешкодою для звернення стягнення на частку боржника, бо у світлі практики Європейського суду з прав людини це означало би порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

У постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 643/16464/17 (провадження № 61-4405) Верховний Суд, виходячи із обставин справи, вважав за можливе за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, визначивши ідеальну частку боржника у спільній сумісній власності.

Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року по справі № 367/6231/16-ц відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16, шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу із боржника, який немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення. Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на майно, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Відтак суд враховує, що при розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду.

Встановивши, що квартира перебуває у спільній сумісній власності боржника ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про необхідність задоволення подання шляхом визначення 1/3 частки, яка належить ОСОБА_1 у спільній сумісній власності на квартиру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-261, 353, 354, 443 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Частку майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , якою він володіє спільно із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на праві спільної сумісної власності, визначити у розмірі 1/3 частки.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Є.С. Боєв