Ухвала

Іменем України

20 червня 2023 року

м. Київ

справа № 2-6747/10

провадження № 61-8380ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 04 травня 2023 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у виконавчих листах з примусового виконання рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та поновлення строку пред`явлення виконавчих документів до виконання,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду з указаною заявою, в якій просило: замінити вибулого стягувача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») на правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчих листах № 2-6747/10 щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; поновити йому строк пред`явлення вказаних виконавчих листів до виконання.

Заява ТОВ «Вердикт Капітал» мотивовано тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2010 року стягнуто солідарно з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») заборгованість за кредитним договором № 0 1) в розмірі 610 459,66 грн та звернено стягнення на іпотечне майно. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі й щодо згаданої заборгованості. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2013 року замінено сторону виконавчого провадження - ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника - ПАТ «Дельта Банк». 23 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 2306/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі й за кредитним договором № 0 1).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області 13 лютого 2023 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено частково. Замінено стягувача у виконавчих листах № 2-6747/10, виданих Луцьким міськрайонним судом Волинської області 23 червня 2011 року, боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а саме: ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Вердикт Капітал». В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, внаслідок чого є підстави для заміни стягувача у виконавчих документах. Натомість немає підстав для розгляду заяви в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за умови відсутності в ТОВ «Вердикт Капітал» процесуального статусу стягувача, тобто така вимога є передчасною.

Постановою Волинського апеляційного суду від 04 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області 13 лютого 2023 року змінено, зазначено в її мотивувальній та резолютивній частинах про заміну стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал». В решті ухвалу місцевого суду в оскарженій частині залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновок суду першої інстанції щодо задоволення заяви про заміну стягувача по суті є правильним, однак ухвалу слід змінити, зазначивши в її мотивувальній та резолютивній частинах про заміну стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки судовим рішенням стягувача - ПАТ «УкрСиббанк» вже було замінено його правонаступником - ПАТ «Дельта Банк».

05 червня 2023 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Волинського апеляційного суду від 04 травня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу для подовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга, подана на підставі абзацу 2 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), мотивована тим, що у 2013 році стягувача ПАТ «УкрСиббанк» було замінено на ПАТ «Дельта Банк». Однак, звертаючись із заявою про заміну стягувача його правонаступником, ТОВ «Вердикт Капітал» просило замінити вже вибулого стягувача - ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником - ТОВ «Вердикт Капітал». Тобто заявник повторно звернувся до суду з підстав і з вимогами, за якими вже ухвалені судові рішення. Крім цього, заміна стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк» було здійснено в межах виконавчого провадження № 28802191 лише стосовно боржника ОСОБА_3 .

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2010 року у справі № 2-6747/10/0308 позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 1) та звернення стягнення на іпотечне майно було задоволено. Вказане рішення суду набуло законної сили та для його виконання було видано виконавчі листи, на підставі яких було відкрито виконавчі провадження щодо боржників.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. За умовами цього договору ПАТ «УкрСиббанк» продало (відступило) та передало, а ПАТ «Дельта Банк» придбало права вимоги позичальників, заставодавців та поручителів, в тому числі й до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2013 року було замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ПАТ «Дельта Банк».

Як вбачається з інформації про виконавче провадження № 28802191 щодо ОСОБА_1 , 10 червня 2013 року до реєстру внесено інформацію про заміну стягувача на ПАТ «Дельта Банк» відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2013 року.

23 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2306/К. За умовами цього договору ПАТ «Дельта Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів, в тому числі й до боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою та абзацом 1 частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, виконавче провадження є однією зі стадій судового процесу, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового процесу на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Відповідно до пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і правонаступництва.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При такій заміні кредитора відбувається вибуття особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. Заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржниками, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Встановивши, що внаслідок укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», а також договору про відступлення прав вимоги від 23 вересня 2020 року № 2306/К між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, що виникло з кредитного договору № 0 1), між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни стягувача у виконавчих листах, виданих на виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

При цьому, врахувавши обставину, на яку заявник посилається і в касаційній скарзі, а саме те, що після заміни у 2013 році стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» право вимоги було відступлено саме ПАТ «Дельта Банк», тобто ПАТ «УкрСиббанк» вибуло із зобов`язання, апеляційний суд правильно змінив ухвалу місцевого суду, зазначивши в її мотивувальній та резолютивній частинах про заміну стягувача з ПАТ «Дельта банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

Також апеляційним судом встановлено, що постановою Волинського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року було скасовано ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2020 року та відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 2-6747/10 з тих підстав, що заявником не доведено прямого правонаступництва між вказаними юридичними особами. Подавши повторно в січні 2023 року заяву, ТОВ «Вердикт Капітал» вже просило замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал».

Доводи касаційної скарги про те, що ТОВ «Вердикт повторно звернулося до суду із заявою про заміну стягувача з підстав і за вимогами, за якими вже ухвалені судові рішення, не заслуговують на увагу, оскільки в разі відмови в задоволенні заяви особи, якій було відступлено право вимоги за кредитними зобов`язаннями, про заміну сторони у виконавчому документі, така особа не позбавлена права повторно звернутися до суду з відповідною заявою, навівши належне обґрунтування та надавши достатні докази.

Аргументи касаційної скарги не свідчать про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення суду апеляційної інстанції.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 04 травня 2023 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у виконавчих листах з примусового виконання рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та поновлення строку пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко