Постанова

Іменем України

14 червня 2023 року

м. Київ

справа № 750/7757/22

провадження № 61-3512св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Якубою Галиною Олександрівною , на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2022 року у складі судді Требух Н. В. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Онищенко О. І., Висоцької Н. В., Шитченко Н. В.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому позивач просила:

визнати об`єктом спільної сумісної власності квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

в порядку поділу майна визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за кожним;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 кв. АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку кв. АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку кв. АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 098,75 грн на відшкодування сплаченого судового збору та 2 000,00 грн на відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 4 098,75 грн.

Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 50 % судового збору у розмірі 2 098,75 грн, сплаченого при поданні позову згідно квитанції 0.0..1 від 14 листопада 2022 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем до суду надана заява про визнання позову, підстав для неприйняття заяви відповідача про визнання позову судом не встановлено, тому, врахувавши презумпцію права спільної сумісної власності подружжя щодо майна, яке придбано в період шлюбу, а також рівність часток подружжя, суд зробив висновок про задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції з урахуванням визнання позову відповідачем, повернув позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Також суд першої інстанції вказав, що позивачем сплачено 5 500,00 грн за правничу допомогу адвоката, відповідачем надано клопотання про зменшення суми витрат, тому, врахувавши, що справа має незначну складність, участь у судових засіданнях адвокат не приймав, суд зробив висновок про зменшення розміру витрат та стягнення з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн на відшкодування витрат на правову допомогу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2022 року залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000,00 грн судових витрат, понесених на надання правничої допомоги адвоката в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції вказав, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення в частині стягнення з відповідача 2 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути на свою користь з ОСОБА_2 8 500,00 грн. Суд апеляційної інстанції, погодився з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення їх розміру, який зроблено з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципів співмірності та розумності судових витрат, критеріїв реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Суд вказав, що адвокатом Якубою Г. О. складена, підписана та подана позовна заява з додатковими документами, приєднаними до неї, підготовка якої не вимагала від адвоката значних витрат часу у такій категорії справ (справа має незначну складність), також, участі у судових засіданнях суду першої інстанції адвокат Якуба Г.О. не приймала, адвокатом не було надано звіту про витрачений час на надання правничої допомоги та акту приймання-передачі наданої правничої допомоги.

Також суд апеляційної інстанції вважав, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі статей 137, 141 ЦПК України слід стягнути витрати, понесені відповідачем на надання адвокатом Бабинцем С. П. правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, які є належними та підтверджені договором про надання правової допомоги від 06 лютого 2023 року, актом виконаних робіт від 07 лютого 2023 року, ордером на надання правничої допомоги від 06 лютого 2023 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2023 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, підписану представником Якубою Г. О. , у якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2022 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн на відшкодування витрат на правову допомогу та постанову Чернігівського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 500,00 грн на відшкодування витрат на правову допомогу.

Аргументи особи, яка подала касаційну скаргу

Доводи касаційної скарги

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не враховано висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Суд апеляційної інстанції стягнув з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції за відсутності заяви відповідача про їх відшкодування, чим порушив принцип диспозитивності та змагальності сторін. Щодо зменшення судом першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем в суді першої інстанції, зазначила, що факт подання стороною клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для їх зменшення, оскільки суд зменшує витрати па правничу допомогу виключно у разі доведення іншою стороною неспівмірності витрат, чого відповідачем зроблено не було. Крім того, вказує, що суд апеляційної інстанції, залишивши без змін рішення суду першої інстанції в частині витрат на професійну правничу допомогу, одночасно стягнув з позивача на користь відповідача витрати па професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції за одну послугу зі складання відзиву на апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у сумі 5000,00 грн, що, на думку позивача, вказує на упередженість апеляційного суду під час прийняття оскаржуваного рішення.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду оскаржуються у касаційному порядку у частині розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині судові рішення у касаційному порядку не оскаржуються, тому не переглядаються.

Позиція інших учасників справи

У квітні 2023 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Відзив обґрунтований тим, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 750/7757/22, витребувано справу з суду першої інстанції, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року відмовлено.

У березні 2023 року справа № 750/7757/22 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 травня 2023 року справу призначено до судового розгляду

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 20 березня 2023 року вказано, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України).

Позиція Верховного Суду

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 в суді першої інстанції

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного суду від 19 лютого 2020 в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що:

«При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

Аналіз матеріалів справи свідчить, що:

у позовній заяві ОСОБА_1 , яка підписана представником Якубою Г. О. , позивач зазначила, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла у зв`язку з розглядом справи становить 5 500,00 грн;

на обґрунтування витрат на правову допомогу, понесених при розгляді справи в суді першої інстанції позивачем до суду першої інстанції надано копії:

договору № б/н про надання правової (професійної правничої) допомоги від 02 листопада 2022 року, укладеного між адвокатом Якубою Г. О. та ОСОБА_1 , відповідно до пунктів 3.1, 3.2 якого, за виконання доручення за цим договором клієнт сплачує адвокату гонорар. Розмір гонорару по даному договору сплачується у відповідності до Додатку № 1 до договору.

додатку № 1 до договору від 02 листопада 2022 відповідно до пунктів 2, 3 якого адвокат надала клієнту наступні послуги: надання усних юридичних консультацій клієнту та узгодження правової позиції вартістю 500,00 грн; складання позовної заяви до суду та додаткових документів вартістю 5 000,00 грн; представництво інтересів позивачки у справі в Деснянському районному суді м. Чернігова вартістю 3 000,00 грн. Загальна вартість послуг за договором становить 8 500,00 грн;

ОСОБА_2 в суді першої інстанції надав заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, вказавши, що в договорі про надання правничої допомоги не зазначена сума гонорару, а також не надано документи на підтвердження фактично наданих послуг.

Таким чином суди зробили обґрунтований висновок про стягнення на користь ОСОБА_1 , з урахуванням заяви ОСОБА_2 про зменшення витрат на правничу допомогу, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн, які понесені позивачем у суді першої інстанції.

Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 в суді першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частини перша та друга статті 134 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 березня 2023 року у справі № 755/7694/20 (провадження № 61-12174св22) зазначено, що: «Застосування відповідних положень статті 134 ЦПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників. Аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Отже, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат. З огляду на викладене відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду зауважує, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат».

У справі, що переглядається:

у січні 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2022 року в частині стягнення витрат на правову допомогу;

ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи;

у лютому 2023 року ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, до якого були надані копії договору про надання правової допомоги від 06 лютого 2023 року, ордеру на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 423, квитанції про оплату послуг згідно договору № 1/02-2023 від 06 лютого 2023 року, а також акт виконаних робіт;

натомість, відзив ОСОБА_2 не містив клопотання про стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу. ОСОБА_2 також не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які він поніс у зв`язку із розглядом справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції порушив принципи змагальності та рівності, оскільки з урахуванням обставин справи, не подання стороною відповідача клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, завадило позивачу належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості (необґрунтованості) та співмірності заявлених до стягнення витрат.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, а тому постанову суду апеляційної інстанції в цій частині слід скасувати.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що судові рішення в оскаржуваній частині частково прийняті з неправильним застосуванням норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції скасувати, оскаржені судові рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Якубою Галиною Олександрівною , задовольнити частково.

Постанову Чернігівського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, понесених в суді апеляційної інстанції, скасувати.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн, понесених в суді першої інстанції, залишити без змін.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Чернігівського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року у скасованій частині втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук