ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8603/23 Справа № 243/1134/23 Суддя у 1-й інстанції - Сидоренко І.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.,

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2023 року, ухваленого суддею Сидоренко І.О., повний текст судового рішення складено 25 серпня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

У квітні 2023 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що рідний дядько позивача, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 83 роки у м.Алчевськ, Луганської області.

Після смерті дядька відкрилась спадщина (спадкова справа №114/2021) у вигляді недоотриманої за життя пенсії, яка зберігається у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Після смерті спадкодавця, позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 16 червня 2021 року серія НРА №982090, що видано приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бєлявцевою Анною Віталіївною.

Відповідно до свідоцтва, до спадкового майна входить недоотримана пенсія спадкодавця за період з 01.05.2018 року по 31.01.2019 року в розмірі 58 584,06 гривень, що складено на підставі виданої Відповідачем довідки №0574-05-8/13542 від 19.04.2021 року.

Зауважує, що за життя спадкодавцем, задля отримання належної йому пенсії, 19.03.2019 року до Донецького окружного адміністративного суду подано позовну заяву щодо визнання протиправною бездіяльність Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області невиплати пенсії та зобов`язання виплатити заборгованість пенсії Спадкодавцю з травня 2018 року по січень 2019 року включно.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року по справі 200/3731/19-а позовні вимоги Спадкодавця задоволено у повному обсязі. Однак, рішення суду по виданому виконавчому листу, не виконано по день смерті Спадкодавця.

Після отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, 16.06.2021 року позивач звернулась із заявою до відповідача про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера №5816, однак на день подання позовної заяви до суду виплату не отримувала.

31 серпня 2021 року позивач, через електронний портал Пенсійного фонду України, звернулась до Відповідача зі скаргою №ВЕБ-05001-Ф-С-21-076512 щодо невиконання заяви від 16.06.2021 №5816 про виплату недоотриманої пенсії, згідно свідоцтва на спадщину.

Відповідачем надана відповідь №13885-13191/К-15/8-0500/21 від 23.09.2021, в якій зазначено що суми, що належали одержувачу ОСОБА_2 . Головним управлінням нараховані та будуть виплачені за наявності відповідного фінансування на означені цілі.

08 червня 2022 року позивач, через Урядовий контактний центр, звернулась до Пенсійного фонду України із зверненням №КО-14119911 щодо виплати недоотриманої пенсії згідно свідоцтва на спадщину, згідно заяви від 16.06.2021 №5816.

Департаментом пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України надана відповідь №15378-15425/К-03/8-2800/22 від 06.07.2022 року, в якій посилаючись на Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік

внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 р. №1165, зазначено що виплата недоотриманої пенсії ОСОБА_2 буде здійснюватися в межах відповідного фінансового ресурсу у Порядку №1165, за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету. При цьому, при наданні відповіді відповідачем не враховано те що позивач звернулась із заявою про виплату недоотриманої пенсії згідно свідоцтва на спадщину до прийняття Порядку №1165.

Просила суд стягнути з відповідача грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 58 584,06 гривень.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії задоволені частково.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсію за період з 01 травня 2018 року до 31 січня 2019 року, у розмірі 58 051 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятдесят одна) гривня 88 копійок.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь держави судовий збір у розмірі 858,88 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області, будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права на підставі одностороннього та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати, та відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що на підставі заяви №147 від 10.01.2019 згідно з даними ІЕІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» ОСОБА_2 було поновлено нарахування та виплату пенсії з 01.05.2018 і виплата за його життя проведена по 30.11.2020. Починаючи з лютого 2019 року виплати пенсії ОСОБА_2 проводилась шляхом нарахування щомісячного розміру пенсії та включення до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ «Ощадбанк». Пенсійна справа знята з обліку з 01.12.2020 у зв`язку зі смертю пенсіонера 06.11.2020.

Відповідача вказує, що позивач ОСОБА_1 звернулася із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 16.06.2021 та за результатом розгляду документів проведено нарахування суми недоотриманої пенсії в розмірі 58 584,06 грн. за період з 01.05.2018 по 31.01.2019. Відповідач зазначає, що ця заборгованість є такою, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду України та потребує додаткового фінансування та буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу. Посилаючись на Порядок 1165 вказує, що пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік. Вказує, що відповідачем нараховані суми пенсії за минулий період ОСОБА_2 обліковані Головним управлінням та включені до переліку отримувачів виплат за минулий період станом на 1 січня 2022 року. Зазначає, що протягом 2022 року, відповідно до Порядку №1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в листопада в розмірі 530,00 грн. та в грудні 2022 року в розмірі 2,18 грн., залишок пенсійних виплат складає 58 051,88 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 29 січня 2021 Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Алчевськ Луганської області.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Бахмутського нотаріального округу Бєлявцевою А.В., спадщина на яку видане це свідоцтво складається з недоотриманої пенсії за період з 01 травня 2018 року по 31 січня 2019 року, які належали спадкодавцю особисто на підставі довідки Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 19 квітня 2021 року №0574-05-8/13542, у розмірі 58 584,06 гривень.

З метою отримання наведеної суми недоотриманої пенсії позивач звернулася із відповідною заявою до відповідача. Проте, відповідачем ОСОБА_1 не виплачені в повному обсязі суми недоотриманої пенсії за вказані у Свідоцтві про право на спадщину за законом період та розмірі, крім проведених виплат у листопаді 2022 року - в розмірі 530,00 грн та в грудні 2022 року - в розмірі 2,18 грн., що підтверджується відповідною роздруківкою з системи обліку.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 на підставі досліджених доказів. Наданих сторонами по справі виходив з того, що стягненню підлягає сума недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_2 , розмір якої визначено свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Бєлявцевою А.В., за відрахуванням раніше виплачених позивачу сум: у в листопаді 2022 року - в розмірі 530,00 грн та у грудні 2022 року - в розмірі 2,18 грн.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами сторони відповідача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності надувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч.3 ст.52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже норми ЦК України не визначають строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ж ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Крім цього, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом» (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Водночас ст.1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах « ОСОБА_5 дер Мюсель проти Бельгії» та «Копеський проти Словаччини»). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копеський проти Словаччини»).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права, висновок суду першої інстанції про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцю у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень, тому позивач має право на недоотриману при житті дядька пенсію в розмірі 58 051,88 грн. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.06.2021 року (за мінусом виплачених сум у листопаді 2022 року 530 грн.та у грудні 2022 року 2,18 грн), що є підставою для задоволення позову, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується.

Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: