Ухвала

21 червня 2023 року

м. Київ

справа № 201/290/16-ц

провадження № 61-6114ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка підписана представником Заворотним Андрієм Васильовичем, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 , відділ опіки і піклування Управління-служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 , відділ опіки і піклування Управління-служби у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2021 року позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору від 03 червня 2008 року на нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 854/1 від 03 червня 2008 року в сумі 183 993,22 долари США і 30 218,53 грн, а саме: прострочена заборгованість по кредиту - 133 819,50 доларів США; прострочена заборгованість за відсотками - 39 012,72 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків - 11 161,00 долар США; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу та відсотків - 30 218,53 грн. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки в порядку статті 41 Закону України «Про іпотеку» шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за ціною предмета іпотеки, визначеною при примусовому виконанні рішення суду на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено також виселити з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку в ГУ Державної міграційної служби в Дніпропетровській області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2021 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, визначення способу реалізації предмета іпотеки залишено без змін. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2021 року в частині виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку в Головному управлінні Державної міграційної служби в Дніпропетровській області та в частині розподілу судових витрат скасовано та у скасованій частині ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» про виселення ОСОБА_1 з житлового приміщення та зняття її з реєстраційного обліку відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

АТ «Державний ощадний банк України» 19 квітня 2023 року засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Заворотним А. В., на постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2023 року.

18 травня 2023 року касаційну скаргу та додані матеріали, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу, передано судді-доповідачу Крату В. І.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 29 травня 2023 року ці недоліки було усунуто та надано уточнену касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду в частині позовних вимог про виселення ОСОБА_1 та зняття її з реєстраційного обліку та залишити у цій частині в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» підставою касаційного оскарження судового рішення зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного, зокрема, в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року у справі № 6-39908св14 та від 08 липня 2015 року у справі № 6-8741св15 та постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 361/4481/19.

Касаційна скарга підлягає поверненню у цій частині з таких мотивів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала (частина шоста статті 393 ЦПК України).

Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 30 вересня 2015 року у справі № 6-39908св14 та від 08 липня 2015 року у справі № 6-8741св15 не є постановами Верховного Суду в яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах. Тому посилання на указані ухвали не може бути підставою касаційного оскарження судового рішення і згідно пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга у цій частині підлягає поверненню.

Окрім цього, оскаржена постанова Дніпровського апеляційного суду ухвалена 31 січня 2023 року. Постанову Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 361/4481/19, на яку посилається у касаційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України», ухвалено та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень після ухвалення оскарженого судового рішення. Тому посилання на указану постанову Верховного Суду не може бути підставою касаційного оскарження судового рішення і згідно пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга у цій частині підлягає поверненню.

Керуючись статтями 260, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка підписана представником Заворотним Андрієм Васильовичем, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2023 року в частині посилання у касаційній скарзі на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 30 вересня 2015 року у справі № 6-39908св14 та від 08 липня 2015 року у справі № 6-8741св15 та постанову Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 361/4481/19 повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат