Провадження № 2/752/5356/23
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
20 листопада 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання - Давиденко С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, -
Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, 25.02.2022 року ОСОБА_1 , керуючи ТЗ «TOYOTA CAMRY» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по вул. В.Касіяна, 1 у м. Києві, не переконався, що ще буле безпечним, не звернувся за допомогою до третіх осіб та скоїв наїзд на припаркований ТЗ «MERCEDES BENZ CITAN», д.н.з. НОМЕР_2 належний ОСОБА_2 , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Після ДТП відповідач самовільно залишив місце пригоди.
За результатами розгляду наявних матеріалів страхової справи ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.
Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2022 року відповідача було визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, що стало підставою для перегляду рішення щодо виплати страхового відшкодування.
На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Надіслана на адресу відповідача претензія про відшкодування завданих збитків в досудовому порядку залишена ОСОБА_1 без відповіді і задоволення.
У зв`язку з простроченням виплати відповідачем, позивач просить стягнути інфляційні втрати у розмірі 994,91 грн та 3% річних у розмірі 429,82 грн за період з 20.12.2022 по 07.06.2023 року.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 09.06.2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 44) .
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, у встановлений строк відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою представника позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 22.10.2021 року між ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» та ОСОБА_1 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-206450125, яким було забезпечено транспортний засіб «TOYOTA CAMRY» д.н.з. НОМЕР_1 . Термін дії Полісу з 23.10.2021 р. по 22.10.2022 рік (а.с. 31).
25.02.2022 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування (а.с. 8).
Листом № 22/06/30-05 від 30.06.2022 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» повідомило ОСОБА_2 , що враховуючи невиконання потерпілим покладеного Законом обов`язку, що унеможливлює встановлення страховиком факту дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставин її настання, страховиком прийняте рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (а.с. 29).
Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Водій ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце ДТП, що підтверджується додатковими поясненнями відповідача від 16.05.2022 року.
В наслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди автомобілю «MERCEDES BENZ CITAN», д.н.з. НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 25).
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно з абзацом «в» п.п.38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про ОСЦПВ» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 вказано, що:
Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)
Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Оскільки позивачем документально не підтверджено понесені витрати на правову допомогу вказана сума не підлягає стягненню з відповідача.
В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 2147,20 грн слід стягнути із відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 76-83, 133, 141, 258, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,
позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк