Справа № 191/2591/22
Провадження № 2/191/833/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07 червня 2023 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Прижигалінської Т.В.
за участю секретаря - Вехник С.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Служба у справах дітей Синельниківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа : Служба у справах дітей Синельниківської міської ради про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 02.08.1997 між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис б/н та видано свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 02.11.2016 року шлюб - розірвано, з того часу відповідач не бачив дитину ні разу. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами доньки, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. У зв`язку з цим, вона звернулася до Служби у справах дітей Синельниківської міської ради з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що їй було рекомендовано звернутися до суду та після проведення перевірки надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.
Просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Фрунзе, Синельниківського району Дніпропетровської області, батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; судові витрати покласти на відповідача.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду обставинам, був повідомлений належним чином й про підготовче судове засідання й про судове засідання, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, письмових заперечень на позов не надав.
Представник третьої особи до початку судового засідання надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.
Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази у справі.
Факт родинних відносин між сторонами та їх донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 .
Згідно Акту обстеження умов проживання від 29.09.2022 року за адресою : АДРЕСА_1 , за цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1. Умови проживання добрі, в будинку чисто, охайно, є усі необхідні меблі для проживання, побутова техніка, є запас продуктів харчування, засоби гігієни. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: є окрема кімната, стіл, шафа, стілець, ліжко, одяг, взуття, ноутбук, телефон, засоби гігієни. Стосунки в сім`ї безконфліктні, зі слів дитини, з батьком вона не спілкується, оскільки він її з матір`ю ображає, може прийти до них додому п`яний. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. ОСОБА_3 забезпечена усім необхідним для проживання та розвитку.
З довідки №36 від 15.09.2022 року виданої Синельниківським ліцеєм №1 Відділу освіти Синельниківської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 7 класі Синельниківського ліцею №1 м. Синельникове.
З психолого-педагогічної характеристики від 15.05.2023 року, виданої класним керівником ОСОБА_4 та директором ліцею ОСОБА_5 , учениці 7 класу Синельниківського ліцею №1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що ОСОБА_3 навчається у Синельниківському ліцею №1 з 01.09.2021 року. За час навчання зарекомендувала себе як старанна та працелюбна учениця. Володіє навчальним матеріалом на середньо-достатньому рівні. Має довільну змішану пам`ять, висловлює як логічне, так і образне мислення. Учениця організована, дотримується вимог шкільного режиму, акуратна в роботі. Дівчина брала активну участь у справах класу та школи, готувала сценарії вечорів, спортивних змагань. Товариська, користується авторитетом серед однокласників. Мати приділяє належну увагу навчанню і вихованню доньки. Батько за увесь час навчання ОСОБА_3 ні разу не з`являвся у школі, не цікавиться її життям і навчання у школі. Ні разу не був присутній на батьківських зборах.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Синельниківської міської ради, затвердженого рішенням Синельниківської міської ради №167/0/8-23 від 24.05.2023 року, при проведенні бесіди з дитиною, працівниками служби у справах дітей міської ради встановлено, що ОСОБА_3 підтвердила все викладене у позовній заяві. Дитина також повідомила, що не одне своє день народження чекає від свого батька привітання, але її батько їй, навіть не телефонує. Одяг, взуття, гаджети та засоби гігієни їй купує мати ОСОБА_1 відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї №15 Синельниківського міського центру соціальних служб встановлено, що батько ОСОБА_2 участі у вихованні ОСОБА_3 не бере, життям дитини не цікавиться. Враховуючи інтереси дитини, орган опіки та піклування Синельниківської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.2,3,4,5 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначене також узгоджується і з позицією Верховного суду, висловленій у Постанові від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц.
Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово підкреслював, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.
У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
У Постанові КЦС ВС від 10.11.2021 року у справі № 390/1418/17, Верховний суд наголосив, що зайняття одним із батьків, який проживає окремо від дитини, пасивної позиції у вихованні дитини у подальшому призводить до втрати зв`язків між батьком та дитиною, віддалення дитини від батька, а тому покладення на дитину обов`язку з прийняття рішення щодо спілкування між ними свідчить про нехтування батьком своїми правами та обов`язками, що може призвести до настання для нього негативних наслідків у виді позбавлення батьківських прав. Обов`язками батьків є постійна участь у вихованні дитини на всіх етапах її розвитку, а не очікування звернення дитини до одного із батьків з проханням взяти участь у її вихованні.
У постанові від 12.10.2022 року у справі № 559/1215/19-ц (провадження № 61-8348св22) Верховний Суд зазначив, що « Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно з вимогами, установленими статтею 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки та піклування є документом, який подається для прийняття відповідного рішення судом, тобто він є доказом у цивільній справі, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору виконує допоміжну функцію при вирішенні спорів, які стосуються прав та інтересів дітей, та спрямований передусім на отримання максимальної інформації щодо обставин, які мають значення для вирішення конкретного спору, оскільки орган опіки та піклування має повноваження встановлювати відомості, одержані у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні тощо.».
Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Згідно з частиною першою статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.
Відповідно до ч.1,2,3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він : не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
Положеннями частини четвертої статті 231 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язано уповноважені органи, що здійснюють соціальну роботу з сім`ями, дітьми та молоддю, в максимально короткий термін запропонувати сім`ї дитини комплекс послуг, спрямованих на мінімізацію чи повне подолання складних життєвих обставин, та сприяти поверненню дитини до батьків, інших законних представників.
На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.
З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідач свої батьківські обов`язки щодо дитини не виконує, матеріально доньку не забезпечує, не бере участі у її вихованні та не виявляє інтересу до цього, не спілкується з нею з моменту розлучення сторін (з 2016 року), не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання нею освіти та жодним іншим способом не проявляє батьківського піклування про неї.
Дані обставини та досліджені судом докази свідчать про свідоме нехтування ним своїми обов`язками щодо виховання доньки, а також відповідач як батько, взагалі не виявляє тривалий час зацікавленості по відношенню до свого доньки.
Висновок органу опіки та піклування Синельниківської міської ради про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим, а тому суд цілком з ним погоджується.
У зв`язку з вищевикладеним суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав задовольнити.
Поряд з цим, суд зауважує, що у випадку виправлення пасивної поведінки відповідача щодо своїх обов`язків відносно своєї доньки, він може реалізувати надане йому чинним законодавством України право звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Крім того, згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992, 40 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.122, 141, 157, 150, п.2 ч.1 ст.164 СК України, ст.ст.11, 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Служба у справах дітей Синельниківської міської ради про позбавлення батьківських прав , задовольнити у повному обсязі.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_3 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
На заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області позивачем може бути подано апеляційну скаргу.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом у разі, якщо рішення не буде скасовано.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя Т. В. Прижигалінська