Провадження № 22-ц/801/2403/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 рокуСправа № 127/29890/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Копаничук С.Г.,

за участі секретаря судового засідання Різник Д.С., представника відповідача Зінчука Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Мегабанк» Білої Ірини Володимирівни на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2023 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ПАТ «Мегабанк» в особі уповноваженого ліквідатора Білої Ірини Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, визнання права спільної часткової власності на частку квартири,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ПАТ «Мегабанк» в особі уповноваженого ліквідатора Білої Ірини Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, визнання права спільної часткової власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із позовною заявою представник позивачів подав клопотання про забезпечення позову. Представник вказав, що має достатньо підстав вважати, що дана квартира може бути відчужена на користь третіх осіб, оскільки в системі "Прозорро" міститься оголошення про продаж банком вказаної квартири на аукціоні. На переконання представника, відчуження квартири може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зазначаючи правовою підставою заяви ст.ст. 149, 150, 152 ЦПК України, представник позивачів просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області про від 16 жовтня 2023 року заяву про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, загальною площею 92, 1 кв.м., житловою площею 56, 1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану за ПАТ "Мегабанк", а також заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Мегабанк» Біла І.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану ухвалу суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивачів.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що починаючи з 02.06.2022 ПАТ "Мегабанк" перебуває в процесі тимчасової адміністрації, а з 22.07.2022 в процесі ліквідації та здійснює свою діяльність на підставі ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах проведення процедури виведення з ринку та ліквідації неплатоспроможного банку.

При цьому, уповноважена особа посилається на вимоги ч. 8 ст. 150 ЦПК України, згідно з якими не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), до таких банків або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також вказує на те, що у відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку, втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Разом з тим, на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивачів просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник позивачів зазначає, що обраний судом першої інстанції вид забезпечення позову у даній справі не містить заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку ПАТ «Мегабанк» та не допускає зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Представник позивачів переконаний, що застосована судом заборона вчиняти певні дії стосується органів та уповноважених осіб, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з ч. 1-3,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи заяву позивачів про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що є достатньо підстав вважати, що відповідач може вчинити дії, спрямовані на відчуження спірного майна, а невжиття заходів забезпечення даного позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду, тому суд вважав необхідним вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 і заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, за змістом ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, судом першої інстанції вищевказані вимоги законодавства не були дотримані, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи встановлено, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, представник позивачів зазначив, що предметом позову є квартира загальною площею 92, 1 кв.м., житловою площею 56, 1 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача також зазначив, що на цей час відповідач намагається здійснити відчуження спірної квартири на електронних торгах.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що звертаючись до суду із апеляційною скаргою, уповноважена особа на ліквідацію ПАТ «Мегабанк» посилалася на те, що ПАТ «Мегабанк», починаючи з 22.07.2022, в процесі ліквідації та здійснює свою діяльність на підставі ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах проведення процедури виведення з ринку та ліквідації неплатоспроможного банку.

Відповідно до ч. 1 п. 8, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення санкціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 38 Закону, уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити збереження активів та документації банку та вжити передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону, з дня початку процедури ліквідації банку, втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Згідно із п.п. 2, 4, 9 ч. 1 ст. 48 Закону, Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: 2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; 4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України; 9) здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 150 ЦПК України, не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), до таких банків або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 11 ст. 150 ЦПК України також передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснює свої повноваження по ліквідації банку через уповноважених ним осіб, до яких переходять повністю функції керівництва банком, що ліквідується.

Крім того, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державним органом, оскільки є суб`єктом публічного права.

Таким чином, будь-яке забезпечення позову шляхом обмеження реалізувати майно, яке є власністю банку, який ліквідується, суперечить прямим нормам права, а отже є недопустимим.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано норми п.18 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої не допускається забезпечення позову шляхом встановлення заборони або обов`язку Фонду, банку, віднесеному до категорії неплатоспроможних, банку, що ліквідується відповідно до цього Закону, їх посадовим особам, іншим особам під час реалізації Фондом майна (активів) банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, вчиняти певні дії або шляхом встановлення обов`язку для таких осіб утримуватися від вчинення певних дій.

Відтак, враховуючи те, що спірна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., яка відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві власності зареєстрована за ПАТ «Мегабанк», а також те, що починаючи з 22.07.2023 року ПАТ «Мегабанк» перебуває в процесі ліквідації та здійснює свою діяльність на підставі ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах проведення процедури виведення з ринку та ліквідації неплатоспроможного банку, забезпечення позову у цій справі шляхом накладення арешту на спірну квартиру, а також забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії суперечитиме усім вищенаведеним нормам права.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції в порушення зазначених вимог закону задовольнив заяву про забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на викладене, апеляційну скаргу належить задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Мегабанк» Білої Ірини Володимирівни задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про забезпечення позову від 16 жовтня 2023 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

С.Г. Копаничук