Ухвала

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 2018/2-385/11

провадження № 61-8858ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Подвезько Дмитро Віталійович, на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2022 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 травня 2023 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), боржник - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), боржник - ОСОБА_2 .

Свої вимоги заявник мотивував тим, що рішенням Київського районного суду

м. Харкова від 27 березня 2015 року у цивільній справі № 2018/2-385/11 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_1

у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

із зазначеної квартири. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задоволено та скасовано рішення Київського районного суду м. Харкова від

27 березня 2015 року. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від

23 грудня 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду апеляційної інстанції від 25 травня 2015 року за нововиявленими обставинами задоволено та скасовано зазначене рішення, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року залишено без змін.

На виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року заявник отримав 01 лютого 2016 року виконавчий лист, який

09 лютого 2016 року подав до канцелярії Київського ВДВС Харківського МУЮ разом із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виданого йому виконавчого листа. Зазначав, що положеннями чинного на час пред`явлення виконавчого листа Закону України «Про виконавче провадження», зокрема частини другої статті 25, передбачалося, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, тобто не пізніше 12 лютого 2016 року мала бути винесена зазначена постанова. Однак, всупереч нормам чинного на той час законодавства, державний виконавець Київського ВДВС Харківського МУЮ за вказаним вище виконавчим листом відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 лише 23 лютого 2016 року.

З урахуванням вимог частини п`ятої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» чинного на час виникнення правовідносин, постанова про відкриття виконавчого провадження повинна бути направлена на адресу стягувача не пізніше 15 лютого 2016 року, однак впродовж більше ніж 5 років стягувач вказану постанову так і не отримав та взагалі не обізнаний про перебіг відповідного виконавчого провадження.

ОСОБА_1 вказував, що 19 травня 2021 року він звернувся до Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою про надання інформації про стан та перебіг виконавчого провадження № НОМЕР_1. Вказана заява була отримана органом ДВС 20 травня 2021 року, однак відповіді за результатами розгляду вказаної заяви заявник так і не отримав. Зазначав, що орган ДВС безпідставно не виконує рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 впродовж тривалого часу, що на переконання заявника є злочином проти правосуддя та підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 382 КК України.

Посилаючись на викладене вище, заявник просив:

- визнати неправомірними дії державних виконавців Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні яких знаходилось та/або знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_1, щодо порушення передбачених законодавством порядку та строків винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 за виконавчим листом № 2018/2-385/11 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення з вказаної квартири боржника ОСОБА_2 ;

- визнати неправомірними дії державних виконавців Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні яких знаходилось та/або знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_1, щодо порушення передбачених законодавством порядку та строків направлення постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 за виконавчим листом № 2018/2-385/11 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення з вказаної квартири боржника ОСОБА_2 ;

- зобов`язати державних виконавців Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні яких знаходилось та/або знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення з вказаної квартири боржника ОСОБА_2 , невідкладно та у встановленому законом порядку надіслати стягувачу постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 за виконавчим листом, виданим 01 лютого 2016 року Київським районним судомм. Харкова у цивільній справі № 2018/2-385/11;

- визнати неправомірною бездіяльність державних виконавців Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні яких знаходилось та/або знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення з вказаної квартири боржника ОСОБА_2 , щодо невиконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року, залишеного без змін рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року у цивільній справі № 2018/2-385/11;

- зобов`язати державних виконавців Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні яких знаходилось та/або знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення з вказаної квартири боржника ОСОБА_2 , невідкладно, фактично, належним чином, в повному обсязі виконати рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня2015 року, залишене без змін рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року у цивільній справі № 2018/2-385/11;

- винести окрему ухвалу, якою направити до органів прокуратури частину матеріалів цієї справи, достатню для внесення інформації про злочин державних виконавців Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні яких знаходилось та/або знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення з вказаної квартири боржника ОСОБА_2 до ЄРДР та подальшого притягнення їх до кримінальної відповідальності за бездіяльність, відповідальність за яку передбачена частиною другою статті 382 КК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною діяльність державного виконавця Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні якого знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_1, щодо порушення порядку та строку винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 та направлення вказаної постанови стягувачу.

Зобов`язано державного виконавця Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні якого знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_1, усунути порушення шляхом направлення на адресу стягувача постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Стягнуто з Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2 560 грн.

ОСОБА_1 оскаржив ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2022 року в апеляційному порядку в частині відмови у задоволенні скарги, в іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржувалася.

Постановою Харківського апеляційного суду від 11 травня 2023 року апеляційну скаргуОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2022 року залишено без змін.

12 червня 2023 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат

Подвезько Д. В., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2022 року та постановуХарківського апеляційного суду від 11 травня 2023 року в частині відмови у задоволенні вимог скарги, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити вимоги скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Також просить постановити окрему ухвалу щодо державних виконавців Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій під час розгляду скарги не надали належної правової оцінки доводам скарги та доказам, що мають значення для справи і свідчать про бездіяльність державних виконавців при виконанні рішення суду.

Вивчивши касаційну скаргу, колегія судів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час пред`явлення виконавчого документу до виконання) у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України (в редакції чинній на час пред`явлення виконавчого документу до виконання) державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Суди встановили, що виконавче провадження № НОМЕР_1 відкрито 23 лютого 2016 року та станом на 31 травня 2021 року було зупинено.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого мана №272258502 від 28 серпня 2021 року вбачається, що квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить ТОВ «Агентство нерухомості Естейт-сервіс» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 02-24/10-16, виданий

24 жовтня 2016 року, видавник: ТОВ «АН Естейт-Сервіс»/ ОСОБА_1 .

Крім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі ухвали суду Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року у справі № 640/19862/16-к, ухвали суду Апеляційного суду Харківської області від 30 грудня 2015 року у справі № 640/9079/15-к, постанови СУ ГУМВСУ в Харківській області про арешт майна від 24 листопада 2010 року на квартиру АДРЕСА_1 , накладений арешт шляхом заборони розпорядження та відчуження.

30 грудня 2015 року Апеляційний суд Харківської області в рамках кримінального провадження №0000084 від 24 листопада 2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою-четвертою статті 190 КК України, наклав арешт на квартири, у тому числі на квартиру АДРЕСА_1 , яка відповідно до інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 11 листопада 2015 року на праві власності належить ОСОБА_1 , із забороною вчинення будь-яких дій, в тому числі в рамках виконання виконавчих проваджень. Вказана ухвала набрала законної сили 30 грудня 2015 року.

Положенням пункту 6 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 606-XIV) передбачено, що виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню, зокрема, у разі зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження судом чи посадовою особою, яким законом надано таке право.

Згідно з частиною другою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 606-XIV) виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених, зокрема пунктом 6 частини 1 статті 37 цього

Закону - до закінчення строку дії зазначених обставин.

Аналогічні положення щодо строків зупинення вчинення виконавчих дій закріпленні в частині першій статті 35 чинного Закону України «Про виконавче провадження».

Ураховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли достатньо обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для визнання бездіяльності державних виконавців Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні яких знаходилось та/або знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_1, щодо невиконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року, залишеного без змін рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року у цивільній справі № 2018/2-385/11, та зобов`язання останніх виконати вказане рішення суду.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не виявлено порушення судами норм ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження». Правильність застосуваннясудами першої та апеляційної інстанцій вказаних вище норм права не викликає розумних сумнівів.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Подвезько Д. В., на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2022 року та постановуХарківського апеляційного суду від 11 травня 2023 року є необґрунтованою, отже у відкритті касаційного провадження належить відмовити відповідно до положень частини четвертої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Подвезько Дмитро Віталійович, на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2022 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 травня 2023 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), боржник - ОСОБА_2 , - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович