Справа №295/3621/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

за участі секретаря с/з Карпішиної С.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивачів адвоката Ковальової Я.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Шелепи С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яка діє від власного імені та як законний представник в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Житомирська міська рада, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Управління державного архітектурного-будівельного контролю Житомирської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу частини паркану та трьохповерхової будівлі, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року позивачі звернулися до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що у 2018 році отримали у власність квартиру АДРЕСА_1 . За вказаною адресою сім`я проживає з жовтня 2010 року. Отримавши у власність квартиру позивачі набули законне право на користування та отримання у власність земельної ділянки загальною площею 0,0037 га, яка згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.11.2015 року у справі №295/6930/13-ц належить даній квартирі для користування. Маючи намір приватизувати земельну ділянку чи взяти її в оренду для подальшого користування, позивачі звернулися до Житомирської міської ради та 20.06.2019 року рішенням №1502 отримали дозвіл на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) за вказаною вище адресою. Однак співвласником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 без будь-яких згод, погоджень, у порушення рішення суду, норм земельного законодавства та Конституції України самовільно захоплено земельну ділянку у користування, встановлено металевий паркан орієнтовною висотою 2 метри, що є перешкодою у доступі до належної позивачам на праві користування земельної ділянки, виявляє утруднення в реалізації особами права на вільне використання майна та свідчить про недобросовісність дій одного зі співвласників у зв`язку з завданням шкоди правам інших осіб. На зауваження, прохання звільнити земельну ділянку та надати у користування відповідач реагує агресивно, постійно лається, погрожує розправою.

З огляду на викладене, уточнивши позовні вимоги, позивачі просять зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у доступі та забезпеченні можливості у користуванні земельними ділянками № НОМЕР_1 площею 37 кв.м та №15 площею 5 кв.м з кадастровим номером :08:010:0039 площею 0,0042 га за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу триповерхової будівлі, яка частково розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером :08:010:0039, та частини огорожі з металопрофілю в металевих стовпчиках із західної сторони ділянки № НОМЕР_1 , яка примикає до ділянки № НОМЕР_2 як зазначено в додатку 2 експертного дослідження від 12.11.2015 року №3/15, складеного ОСОБА_13 , за власний рахунок (т. 2 а.с. 126-129).

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 31 травня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначила, що в позовній заяві взагалі не наведено доказів того, що вона якимось чином здійснює перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Рішенням Житомирської міської ради від 30.11.2016 року №438 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі їх у власність та користування громадянам» їй передано у власність земельну ділянку площею 0,0105 га та в оренду терміном на 10 років земельну ділянку площею 0,0077 га за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Договір оренди землі укладений між відповідачем та Житомирською міською радою 31.01.2017 року за №16 зі змінами від 23.03.2018 року за №613. Відповідач звертала увагу у відзиві, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.11.2015 року встановлено порядок користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно експертного дослідження №3/15 судової земельно-технічної експертизи від 12.11.2015 року та в даний час всі співвласники користуються спільною земельною ділянкою відповідно до вказаного рішення суду, а також позивачів все влаштовувало і рішення суду не оскаржувалося в апеляційному порядку. Разом з тим, позивачами в позові не вказано на яких правових підставах вони являються співвласниками вказаної земельної ділянки, оскільки до позову додаються лише документи, що підтверджують звернення до Житомирської міської ради про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), а саме рішення Житомирської міської ради від 20.06.2019 року за №1502 про надання дозволу позивам на розроблення відповідної документації. При цьому, ніхто їм не чинить перешкод в отриманні у право власності вищевказаної земельної ділянки (т. 1 а.с. 87-88).

Представником відповідача адвокатом Шелепою С.А. надано відзив на уточнену позовну заяву від 05.07.2023, який не містить доказів направлення відзиву іншим учасникам справи (т. 3 а.с. 11-12).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до частини четвертої статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

З огляду на наведене, відзив представника відповідача адвоката Шелепи С.А. не може бути прийнятий судом до розгляду та підлягає поверненню заявнику (див. постанови КЦС ВС від 08 листопада 2023 року у справі № 711/9671/19, від 15 листопада 2023 року у справі №495/1482/18).

У відповіді на відзив представник позивачів адвокат Ковальова Я.В. зазначила, що відповідач та її представник адвокат Шелепа С.А. не є спеціалістами у галузі земельних відносин, в тому числі не мають спеціальних знань з даної галузі, а тому стверджувати, що експерти вийшли за рамки своїх повноважень, провівши експертне дослідження односторонньо, упереджено, без будь-якої об`єктивності є власним припущенням відповідача та її представника. Твердження представника відповідача, що земельно-технічна експертиза проводилася в зацікавленій організації не відповідають дійсним обставинам справи та є вигадкою з боку відповідача, адже остання не заперечувала проти проведення експертизи саме ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз», про що свідчить заява представника останньої в матеріалах справи. Адвокат Ковальова Я.В. вважає відзив відповідача упередженим та таким, що не спростовує вимоги позивача, зазначені в уточненій позовній заяві (т. 3 а.с. 25-30).

Представник третьої особи Управління державного архітектурного-будівельного контролю Житомирської міської ради у своїх письмових поясненнях зазначила, що до управління ДАБК 14.07.2021 року надійшла заява ОСОБА_1 з вимогою провести перевірку будівництва ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . В ході проведення позапланової перевірки було встановлено, що ОСОБА_2 виконана будівельні роботи з реконструкції сараю літ. «Н» (існуючий) відповідно до наданої схеми генплану та ситуаційного плану в наданих ескізних намірах забудови «Реконструкція належної частини житлового будинку та будівництво господарської будівлі за адресою: АДРЕСА_3 » без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, що є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 13 Постанови КМУ №466 від 13.04.2011 року «Деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт». Під час проведення перевірки ОСОБА_2 надала ескізні наміри забудови «Реконструкція належної частини житлового будинку та будівництво господарської будівлі по АДРЕСА_3 », заяву про встановлення порядку користування земельною ділянкою, витяги з Державного земельного кадастру. Вказане порушення відображене в акті №34 від 04.08.2021 року та протоколі про адміністративне правопорушення від 04.08.2021 року. На виконання ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ОСОБА_2 був наданий припис по усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №21/21 від 04.08.2021 року з вимогою усунути виявлене порушення в строк до 04.10.2021 року. Постановою по справі про адміністративне правопорушення від 11.08.2021 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 96 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4 250 грн. У зв`язку з відсутністю ОСОБА_2 під час проведення позапланового заходу не було можливості здійснити перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил при будівництві триповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з тим, як зазначає у своїх письмових поясненнях представник третьої особи, станом на 08.05.2023 року в Реєстрі будівельної діяльності відсутні відомості про подання ОСОБА_2 повідомлення про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 . Виконання будівельних робіт без відповідного документа, який дає право виконувати такі роботи, вважається самочинним будівництвом, що в силу ст. 376 ЦК України є підставою для знесення такого об`єкта без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила таке будівництво, провести відповідну перебудову (т. 2 а.с. 146-158).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 є співвласником будинку по АДРЕСА_2 . Їй, а також дочкам ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 належать по 1/4 частині квартири АДРЕСА_4 . Квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 об`єднані в одну квартиру АДРЕСА_4 . За квартирою АДРЕСА_6 закріплені ділянки АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 за рішенням суду. На даний час земельні ділянки № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 в оренді, натомість в оренді земельних ділянок АДРЕСА_9 , 15 відмовлено, але всі ці земельні ділянки фактично у їх користуванні, так як позивачами приватизована квартира АДРЕСА_6 . Земельна ділянка з кадастровим номером :08:010:0039 сформована, але в оренду не надана. Земельні ділянки наразі приватизовані ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . За словами ОСОБА_1 , позивачі у 2018 році отримали у власність квартиру АДРЕСА_6 , однак ОСОБА_2 одразу після рішення 2015 року відгородила земельну ділянку шляхом розміщення паркану. Земельну ділянку з кадастровим номером :08:010:0039 не затвердили, бо там не було забудови, хоча, як стверджувала в засіданні ОСОБА_1 , насправді вона була, проте її знесла ОСОБА_2 .

Представник позивачів адвокат Ковальова Я.В. в судовому засіданні пояснила, що відповідач приватизувала земельні ділянки № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , а земельні ділянки № НОМЕР_7 , НОМЕР_8 у неї в оренді. Ділянки №20, 21 в користуванні відповідача, але юридично це не оформлено. Ділянка з кадастровим номером :08:010:0039 це та, на яку претендують позивачі. Їй присвоєно кадастровий номер, позивачі зверталися із заявами, але їм відмовлено, так як на земельній ділянці відсутні будівлі. Адвокат звертала увагу суду на визнання ОСОБА_2 факту встановлення паркану. Відповідач у порушення рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.11.2015 року самовільно захопила частину земельної ділянки. Висновком експертизи підтверджується, що в межах земельної ділянки позивачів частково розміщена будівля, якою користується відповідач. Також Управління ДБК підтверджує самочинне будівництво будинку відповідачем. Усунути перешкоди позивачам в користуванні ділянкою можна лише шляхом демонтажу указаної будівлі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що її ділянка межує з ділянками позивачів та вона поставила огорожу, щоб ОСОБА_1 не заходила до неї битись, щоб не заходили алкаші. Відповідач визнала, що паркан частково розміщений на ділянці позивачів та дозволів на будівництво не було.

Представник відповідача адвокат Шелепа С.А. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, поставивши під сумнів висновок експерта, оскільки останньому не були надані технічна документація із землеустрою та каталог координат ділянок №14, 15.

Третя особа ОСОБА_12 в судовому засіданні надав пояснення про те, що в квартирі АДРЕСА_11 проживає наразі його друг з жінкою. За словами третьої особи, триповерховий будинок відповідачем почав будуватися 4-5 років тому і приблизно за 1-2 роки був побудований. До того там був дерев`яний сарай. Після того був поставлений і паркан.

Експерти ОСОБА_19 та ОСОБА_20 в судовому засіданні надали пояснення про те, що лише співставили встановлений судом у 2015 році порядок користування земельною ділянкою із фактичним користуванням і він не співпав. Експерти не ставили під сумнів висновок експертизи від 12.11.2015 року, покладений в основу рішення від 25.11.2015 року та вказали, що ніяких документів на триповерхову будівлю надано не було. На їх думку, можна усунути перешкоди шляхом демонтажу частини огорожі або зміщенням в північному напрямку на ділянку, яка перебуває в користуванні ОСОБА_2 . Для того, щоб відповісти чи можна зробити реконструкцію триповерхової будівлі треба дивитись документи на вказану будівлю, зокрема, проект, який наданий не був.

Представники третіх осіб Житомирської міської ради, Управління державного архітектурного-будівельного контролю Житомирської міської ради та треті особи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва № НОМЕР_9 про право власності на житло від 19.10.2018 та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2018 року (а.с. 21-27 том 1).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.11.2015 року у справі №295/6930/13-ц первісний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_14 і ОСОБА_11 до ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_9 та Житомирської міської ради про усунення перешкод у користуванні спільним двором та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Встановлено порядок користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 , згідно експертного дослідження №3/15 судової земельно технічної експертизи від 12.11.2015 р., а саме … «виділивши співвласнику квартири АДРЕСА_13 (гірчичний колір) + діл.№13(гірчичний колір, земельна ділянка обмежена у використанні обслуговування стіни будівлі) + діл.№14 (гірчичний колір) + діл.№15 (гірчичний колір, ділянка обмежена у використанні підхід до газової труби) + діл.№22 (жовтий колір спільний двір) тобто: 0,0067га НОМЕР_10 га НОМЕР_11 га НОМЕР_10 га НОМЕР_12 =0,0148 га з урахуванням площі під будівлями.

Ділянка №12- 0,0067га

Лінія розподілу ділянки проходить по точках:

97-98-99-12-13-100-101-102-105-104-106-107-108-93-94-95-96-97= 0,0067 га і на плані ділянку позначено гірчичним кольором

2,32м-2,76м-12,21м-2,83м-7,35м-1,89м-1,00м-5,16м-1,00м - по стіні будівлі (104-106-107-108-93-94-95-96-97).

Ділянка №13- 0,0005га

(земельна ділянка обмежена у використанні обслуговування стіни будівлі)

Лінія розподілу ділянки проходить по точках:

104-105-102-101-103-104 = 0,0005га і на плані ділянку позначено гірчичним кольором

1,00м-5,16м-1,00м -1,00м - по стіні будівлі (103-104).

Ділянка №14- 0,0037га

Лінія розподілу ділянки проходить по точках:

37-38-116-118-37 = 0,0037га і на плані ділянку позначено гірчичним кольором

4,50м-7,97м-4,58м-8,25м.

Ділянка №15- 0,0005га

(земельна ділянка обмежена у використанні підхід до газової труби)

Лінія розподілу ділянки проходить по точках:

116-117-119-118-116 = 0,0005га і на плані ділянку позначено гірчичним кольором

1,20м-4,57м-1,20м-4,58м.

Виділивши співвласнику ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,0182га- діл. АДРЕСА_14 (голубий колір) + діл.№17 + діл.№18 (голубий колір, земельна ділянка обмежена у використанні підхід до газової труби) + діл.№19 (голубий колір) тобто: 0,0137га НОМЕР_13 га НОМЕР_10 га НОМЕР_14 га=0,0182 га з урахуванням площі під будівлями.

Ділянка №16- 0,0137га

Лінія розподілу ділянки проходить по точках:

103-101-100-13-14-15-119-117-114-113-112-111-110-109-108-107-106-104-103= 0,0137 га і на плані ділянку позначено голубим кольором

1,00м-1,89м-7,35м-3,48м-2,93м-4,44м-4,57м-8,96м-1,50м-1,50м-1,50м-3,04м-1,50м - по стіні будівлі (109-108-107-106-104-103).

Ділянка №17- 0,0002га

(земельна ділянка обмежена у використанні підхід до газової труби)

Лінія розподілу ділянки проходить по точках:

111-112-113-114-111 = 0,0002га і на плані ділянку позначено голубим кольором

1,50м-1,50м-1,50м -1,50м.

Ділянка №18- 0,0005га

(земельна ділянка обмежена у використанні підхід до газової труби)

Лінія розподілу ділянки проходить по точках:

15-16-118-119-15 = 0,0005га і на плані ділянку позначено голубим кольором

1,20м-4,44м-1,20м-4,44м.

Ділянка №19- 0,0038га

Лінія розподілу ділянки проходить по точках:

16-17-37-118-16 = 0,0038га і на плані ділянку позначено голубим кольором

8,54м-4,54м-8,25м-4,44м» (а.с. 29-32 том 1).

З того ж рішення суду у справі №295/6930/13-ц слідує, що ОСОБА_2 належить 21/200 ід.ч. будинковолодіння АДРЕСА_15 . Згідно з рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 07.12.2012 р. за № 466, за згаданим домоволодінням було закріплено земельну ділянку, площею 0,1739 га.

Рішенням Житомирської міської ради від 20.06.2019 року №1502 надано позивачам дозвіл на розроблення технічних документів землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,1739 га в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_2 (а.с. 28 том 1).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідачу по справі ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0105 га за адресою: АДРЕСА_2 та передано в оренду терміном на 10 років земельну ділянку площею 0,0077 га за цією ж адресою для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Договір оренди землі укладений між Житомирською міською радою та ОСОБА_2 31.01.2017 №16 (а.с.38-39 том 1).

04.08.2021 року головним спеціалістом сектору по проведенню перевірок управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради Карнаухом А.С. відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 96 КУпАП. За змістом протоколу, ОСОБА_2 виконано реконструкцію сараю літера «Н» (існуючий) відповідно до наданої схеми генплану та ситуаційного плану в наданих ескізних намірах забудови «Реконструкція належної частини житлового будинку та будівництво господарської будівлі за адресою: АДРЕСА_3 без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, що є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 13 ПКМУ №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» (а.с. 182-183 том 2).

Також 04.08.2021 року головним спеціалістом сектору по проведенню перевірок управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради Карнаухом А.С. винесено припис №21/21 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил в строк до 04.10.2021 року (а.с. 184).

Постановою №13-Ф по справі про адміністративне правопорушення від 11.08.2021 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 4 250,00 грн. (а.с. 225 том 2).

Згідно з висновком експертів за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи №492/02-2023 від 24.02.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 фактичне користування:

- користувача (власника) квартири АДРЕСА_16 , як зазначено в додатку 2 експертного дослідження від 12.11.2015 № 3/15 /т.1, а.с.33-34/ (квартира АДРЕСА_17 - відповідно технічного паспорту від 16.02.2011);

- ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (квартира АДРЕСА_6 - згідно технічного паспорту від 16.02.2011 та додатку 2 експертного дослідження від 12.11.2015 № 3/15 /т.1, а.с.33-34/);

- ОСОБА_2 (квартира АДРЕСА_18 - згідно технічного паспорту від 16.02.2011),

не відповідає плану земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 який наведений в додатку № 2 експертного дослідження від 12.11.2015 № 3/15, складеного ОСОБА_13 /т.1, а.с.33-34/ та прийнятого рішенням Богунського районного суду міста Житомира (суддя - Корицька В.О.) від 25 листопада 2015 року у цивільній справі № 295/6930/13-ц (провадження № 2/295/163/15) /т.1, а.с.29-32/.

На дату проведення дослідження доступ (прохід) до ділянки № 14 площею 37 кв.м та № 15 площею 5 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , які позначені на плані земельної ділянки в додатку 2 експертного дослідження від 12.11.2015 № 3/15, складеного ОСОБА_13 /т.1, а.с.33-34/, здійснюється із пров. 3-го Крошенського через територію, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 , як наведено на рисунку № 8 в дослідницькій частині висновку.

В межах земельної ділянки з кадастровим номером :08:010:0039 площею 0,0042 га, яка розташована на місці ділянок № 14 площею 37 кв.м та № 15 площею 5 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , які позначені на плані земельної ділянки в додатку 2 експертного дослідження від 12.11.2015 № 3/15, складеного ОСОБА_13 /т.1, а.с.33-34/ частково розташовується (не всією площею) триповерхова будівля, що перебуває в користуванні ОСОБА_2 , а саме площею в розмірі 7,8 кв.м, що графічно відображена на рисунку № 9 в дослідницькій частині.

Усунути перешкоди у доступі та забезпечені можливості у користуванні земельними ділянками № 14 площею 37 кв.м та № 15 площею 5 кв.м, на місці яких розташована земельна ділянка з кадастровим номером :08:010:0039 площею 0,0042 га за адресою: АДРЕСА_2 , можливо шляхом демонтажу:

- триповерхової будівлі, яка частково розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером :08:010:0039 площею 0,0042 га та фактично перебуває в користуванні ОСОБА_2 ;

- частини огорожі з металопрофілю в металевих стовпчиках із західної сторони ділянки № НОМЕР_1 , яка примикає до ділянки № НОМЕР_2 як зазначено в додатку 2 експертного дослідження від 12.11.2015 № 3/15, складеного ОСОБА_13 /т.1, а.с.33-34/) (а.с. 60-83 том 2).

Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Частинами другою, третьою статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Частиною другою статті 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (частини перша та друга статті 103 ЗК України).

Інститут земельних відносин добросусідства, є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок. Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей.

Земельні спори вирішуються, зокрема, судами (частина перша статті 158 ЗК України).

Відповідно до частини другої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги позивачів фактично ґрунтуються на висновку комісійної судової земельно-технічної експертизи №492/02-2023 від 24.02.2023 року. При цьому об`єктами дослідження були лише документи, надані стороною позивача.

Так, суд зауважує, що у висновку за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи №492/02-2023 від 24.02.2023 року експерти звернули увагу, що «план земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , а саме додаток 2 експертного дослідження від 12.11.2015 № 3/15 складений ОСОБА_13 /т.1, а.с.33-34/ не відображає просторове розміщення земельних ділянок, а лише містить загальні відомості про них (власника/користувачів, площу, конфігурацію, проміри, тощо). Відомості щодо просторового розміщення земельних ділянок містяться в ДЗК, які вносяться у відповідності до технічної документації на відповідні земельні ділянки, а в наданих на дослідження матеріалах відсутня технічна документації із землеустрою та каталог координат ділянок № 14 та № 15, при цьому клопотання експертів в частині надання додаткових матеріалів не було задоволено. Тому виходячи із обсягу наданих на дослідження матеріалів порівняти просторове розміщення ділянок, які позначені на плані земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , в додатку № 2 експертного дослідження від 12.11.2015 № 3/15 складеного ОСОБА_13 /т.1, а.с.33-34/ із фактичним землекористуванням за адресою: АДРЕСА_2 , не вбачається за можливе…

… експерти припускають, що ділянки під № НОМЕР_1 та № НОМЕР_15 , які позначені на плані земельної ділянки в додатку 2 експертного дослідження від 12.11.2015 3/15 складеного ОСОБА_13 /т.1, а.с.33-34/ являються земельною ділянкою з кадастровим номером :08:010:0039 площею 0,0042 га, тому в подальшому ділянки № 14 та 15 досліджуються як земельна ділянка з кадастровим номером :08:010:0039….

… разом із тим, на дату проведення обстеження земельна ділянка з кадастровим номером :08:010:0039 площею 0,0042 га, перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 » (т. 2 а.с. 80 зворот - 81).

Матеріали справи не містять інших беззаперечних доказів того, що фактичні площа, конфігурація і розмір належної відповідачу земельної ділянки суперечать даним її правовстановлюючих документів та кадастрового плану. За відсутності технічної документації із землеустрою та каталогу координат ділянок № 14 та № 15 висновок комісійної судової земельно-технічної експертизи не можна вважати обґрунтованим та об`єктивним, а питання про призначення додаткової експертизи відповідно до ст. 113 ЦПК України ні позивачами, ні їх представником не ставилось. Таким чином, позивачами не доведено, що відповідач ОСОБА_2 фактично користується земельною ділянкою, яка виділялась у користування КП «ВЖРЕП №15», та що спірною прибудовою (триповерховою будівлею) порушуються їх права як співвласників будинку АДРЕСА_1 або як користувачів частини земельної ділянки для його обслуговування. Не доведено і наявність підстав для застосування такої крайньої міри як знесення триповерхової будівлі, яка частково розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером :08:010:0039.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 310/4896/15 (провадження № 61-32842св18).

Разом з тим суд зважує, що відповідач в судовому засіданні визнала ряд обставин. Зокрема те, що нею була встановлена огорожа, що б позивач ОСОБА_1 не заходила до відповідача, а також те, що паркан частково розміщений на ділянці позивачів.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Аналізуючи додаток 2 складеного ОСОБА_13 експертного дослідження від 12.11.2015 № 3/15 та висновок комісійної судової земельно-технічної експертизи №492/02-2023 від 24.02.2023 року судом звернуто увагу, що доступ до земельних ділянок № НОМЕР_1 та № НОМЕР_15 , виділених КП «ВЖРЕП № 15» (а з часом фактично і позивачам, які набули у власність квартиру АДРЕСА_6 ) за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.11.2015 року у справі №295/6930/13-ц, фактично відсутній через земельну ділянку під АДРЕСА_19 (спільний двір) площею 241 кв.м внаслідок встановленої відповідачем огорожі з металопрофілю.

З огляду на викладене та з метою усунення перешкод у доступі та забезпеченні можливості користування земельними ділянками № 14 та № 15 суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги шляхом усунення перешкод ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , законним представником яких є ОСОБА_3 , в користуванні земельними ділянками № НОМЕР_1 площею 0,0037 га та № НОМЕР_15 площею 0,0005 га за адресою: АДРЕСА_2 підлягає шляхом зобов`язання ОСОБА_2 здійснити демонтаж частини огорожі з металопрофілю в металевих стовпчиках із західної сторони ділянки № НОМЕР_1 , яка примикає до ділянки № НОМЕР_2 (як зазначено в додатку №2 експертного дослідження від 12.11.2015 №3/15, складеного експертом Лазарчук В.В.), за власний рахунок.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Встановлено, що 16.03.2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Ковальовою Я.В., Нестерчук Н.М. та адвокатом Ковальовою Я.В. були укладені договори про надання правової допомоги №49 та №50 відповідно (а.с. 53-54 том 1).

За змістом договорів, адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договорами, а клієнти зобов`язалися оплатити отримані юридичні послуги.

Згідно актів здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 14.11.2023 року, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України), відповідно до п. 5.1 договору про надання правової допомоги від 16.03.2023 року №№49, 50 сторони узгодили, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором визначається з розрахунку 500 грн. (2 позивачі по 250 грн.) за годину роботи адвоката. Всього станом на 14.11.2023 року адвокатом було витрачено 20 годин роботи на кожного клієнта, що в грошовому еквіваленті становить по 10 000 грн. витрат на правничу допомогу (т. 3 а.с. 68-70).

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18 та інших.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи обсягу виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, суд вважає, що зазначені представником позивача адвокатом Ковальовою Я.В. витрати на правничу допомогу не знайшли свого підтвердження у заявленому розмірі.

Зокрема, необґрунтованою є вимога про стягнення витрат за участь у судових засіданнях 16.03.2022, яке не відбулося у зв`язку з військовою агресією росії проти України, 08.06.2022, яке було відкладено за заявою адвоката Ковальової Я.В., 13.04.2023, в якому адвокат Ковальова Я.В. не приймала участь, та 04.07.2023, оскільки фактично засідання відбулося 05.07.2023 року.

Зважаючи на складність справи та час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг фактично наданих адвокатом послуг, ціну позову та (або) значення справи для сторони, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, відсутність клопотання ОСОБА_2 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на правову допомогу в сумі по 2 500 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню по 454 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 321, 391, 358, 373, 376 ЦК України, ст.ст. 103, 152, 158 ЗК України, статтями 3, 10-13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , законним представником яких є ОСОБА_3 , в користуванні земельними ділянками № НОМЕР_1 площею 0,0037 га та № НОМЕР_15 площею 0,0005 га за адресою: АДРЕСА_2 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 здійснити демонтаж частини огорожі з металопрофілю в металевих стовпчиках із західної сторони ділянки № НОМЕР_1 , яка примикає до ділянки № НОМЕР_2 (як зазначено в додатку №2 експертного дослідження від 12.11.2015 №3/15, складеного експертом Лазарчук В.В.), за власний рахунок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 454 грн. судового збору та 2 500 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 454 грн. судового збору та 2 500 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач 1: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_20 , РНОКПП НОМЕР_16 .

Позивач 2: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_20 РНОКПП НОМЕР_17 , яка також діє як законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_18 .

Третя особа 1: Житомирська міська рада, адреса: м. Житомир, майдан С.П. Корольова, 4/2, .

Третя особа 2: ОСОБА_8 , адреса: АДРЕСА_21 .

Третя особа 3: ОСОБА_9 , адреса: АДРЕСА_22 .

Третя особа 4: ОСОБА_10 , адреса: АДРЕСА_21 .

Третя особа 5: ОСОБА_11 , адреса: АДРЕСА_21 .

Третя особа 6: ОСОБА_12 , адреса: АДРЕСА_23 .

Третя особа 7: Управління державного архітектурного-будівельного контролю Житомирської міської ради, м. Житомир, майдан С.П. Корольова, 6, .

Суддя