_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/9268/23
Провадження № 2/947/1930/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2023

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Свистуновій Є.С. розглянувши в судовому засіданні цивільну справу №947/9268/23, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою в обґрунтування якої посилається на те, що за договором купівлі-продажу від 19.12.2000р. їй належить право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . Однак позивач посилається на те, що її право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстроване, а оригінальна договору втрачено Просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Позивач підтримала позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позову не заперечувала.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи та Договору купівлі-продажу №2000-085КЗ 19.12.2000р. посвідчений на Одеській універсальній біржі «Витзяь» позивач придбала 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Зазначений договір зареєстровано в журналі реєстрації Третій філії Київського району ОУБ «Витязь» 19.12.2000р., а отже власники набули право власності на підставі ЦК УРСР 1963р.

Позивач право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєструвала, а оригінал зазначеного Договору купівлі-продажу втрачено.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року).

Відповідно до ч. 1 ст.45, ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

За вказаним Договором відбулася передача майна і позивач фактично вступила у володіння придбаною нею частиною квартири, а тому набула право власності на неї.

Такий висновок суду кореспондується з норм ст.ст.128,153 ЦК України (в редакції 1963 року) за якими право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджену наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 року №399/2839, передбачала підставу для державної реєстрації права власності на підставі, зокрема, договорів купівлі-продажу зареєстрованих біржею.

Відповідно до п.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року за № 1952-15, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності якщо, зокрема, реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Оскільки сторонами дотримані всі передбачені законом умови укладення договору, тому відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року та ст.15 Закону України «Про товарну біржу» договір є таким, що відбувся з моменту його укладення та є укладеним з моменту реєстрації на біржі.

Згідно ст.2 ч.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З огляду на зазначені обставини суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача, шляхом визнання за нею права на 1/3 частину вказаної квартири.

Керуючись ст.ст. 4-13,76-89, 258-273,279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.