Справа № 214/654/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

13 червня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу №214/654/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення вартості частини майна,-

Представники: від позивача ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 30 січня 2023 року, уточнивши зміст позову, просить суд: визнати транспортний засіб марки Volkswagen CC Sport, р/н НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, VIN) НОМЕР_2 спільною сумісною власністю її та ОСОБА_2 як подружжя; стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки Volkswagen CC Sport, р/н НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, VIN) НОМЕР_2 , відчуженого відповідачем без її згоди та відома, у розмірі 183 550 грн. 50 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати по сплаті судового збору 2909 грн. 11 коп., витрати за проведення оцінки майна 1000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 лютого 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, від якого вони мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям не склались у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на сімейне життя, втратою почуття любові та взаємоповаги. Фактично стосунки між ними припинені та наразі на розгляді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа №214/4845/22 про розірвання шлюбу. За час шлюбного життя за спільно нажиті кошти подружжя набуло у спільну власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 по 1/2 частці кожен, а у 2020 році автомобіль марки Volkswagen CC Sport, р/н НОМЕР_3 . Право власності на автомобіль було зареєстроване на ім`я ОСОБА_2 при придбанні автомобіля з урахуванням її усної згоди на таку реєстрацію права власності. Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 18 січня 2023 року, ринкова вартість автомобіля станом на дату проведення оцінки становить 367 101 грн. 00 коп. Враховуючи набуття автомобіля у власність в період перебування сторін у шлюбі, таке майно є їх спільною сумісною власністю з рівністю часток кожного з них в силу ст.ст.60, 70 СК України. ОСОБА_1 зауважила, що порушуючи її права як співвласника, без її відома та згоди ОСОБА_2 у 2022 році здійснив продаж вказаного автомобіля на користь третьої особи свого батька ОСОБА_5 . При переоформленні права власності на спірний автомобіль було змінено державний реєстраційний номер з « НОМЕР_3 » на « НОМЕР_1 », про що їй стало відомо у листопаді 2022 року. Однак, фактично автомобіль залишився у користуванні ОСОБА_2 , який користується ним кожного дня. Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 вважає, що має право на компенсацію половини вартості автомобіля марки Volkswagen CC Sport, р/н НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, VIN) НОМЕР_2 , як об`єкта спільної сумісної власності, відчуженого ОСОБА_2 без її відома та згоди, адже таким чином порушено її майнові права та інтереси, за захистом яких вона вимушена звернутися до суду в обраний нею спосіб захисту.

Ухвалою суду від 15 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.47).

Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с.52).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні.

Правом на участь в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не скористались, останній подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його як представника. Позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи усіма можливими процесуально способами, визначеними ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи будь-якими засобами зв`язку не подавав.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та її представника проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/поновлення провадження не застосовувались.

Дослідивши письмові докази, надавши оцінку їх сукупності, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд доходить висновку про необхідність задоволення вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що 05 лютого 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) було укладено шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №37 (а.с.11).

Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що слідує зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 25 червня 2009 року (а.с.12).

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень та на сайті Судова влада, з 20 вересня 2022 року у провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (суддя Ковтун Н.Г.) перебуває цивільна справа №214/4845/22 за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 14 жовтня 2022 року провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 08 грудня 2022 року зупинено провадження у справі до 08 червня 2023 року у зв`язку з наданням подружжю строку на примирення. Станом на 13 червня 2023 року рішення у справі не ухвалене.

Під час перебування сторін у шлюбі, а саме 23 червня 2020 року вони набули у власність автомобіль марки Volkswagen CC Sport, номер кузова (шасі, VIN) НОМЕР_2 , 2010 року випуску, тип легковий, колір чорний, на підставі договору купівлі-продажу №7179/20/004879 від 26 травня 2020 року, укладеного між СГ ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . Перереєстрація транспортного засобу проведена ТСЦ МВС №1243 на ОСОБА_2 з видачею номерного знаку НОМЕР_3 та свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 . Факт укладення договору купівлі-продажу та реєстрації права власності на автомобіль за ОСОБА_2 підтверджується відповіддю ТСЦ МВС №1248 від 21 квітня 2023 року №31/4-1248-519 (ас.70).

Із вказаної відповіді ТСЦ МВС №1248 також встановлено, що 08 липня 2022 року на підставі договору купівлі-продажу №5810/22/000387 від 08 липня 2022 року, укладеного СГ ФОП ОСОБА_8 в ТСЦ №1243, було проведено перереєстрацію транспортного засобу марки Volkswagen CC Sport, номер кузова (шасі, VIN) НОМЕР_2 , на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_6 з видачею номерного знаку НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію СТТ НОМЕР_7 .

Із реєстраційної картки транспортного засобу (а.с.71) слідує, що після проведення тех. Операції «308-пеереєстрація на нового власника за договором купівлі-продажу (СГ) №5810/22/000387 від 08 липня 2022 року» власником став ОСОБА_5 , який обліковується як дійсний власник автомобіля.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що в силу презумпції віднесення майна до спільної сумісної власності подружжя, рухоме майно автомобіль марки Volkswagen CC Sport, номер кузова (шасі, VIN) НОМЕР_2 , нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю з рівністю часток. Оскільки відповідач здійснив відчуження майна без її відома та згоди після припинення стосунків, вона має право на компенсацію половини вартості такого майна. Вартість майна визначила відповідно до звіту-оцінки транспортного засобу від 18 січня 2023 року, наданого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_9 за середньою ринковою вартістю транспортного засобу станом на 18 січня 2023 року в розмірі 367 101 грн. 00 коп., відповідно вартість 1/2 частини автомобіля складає 183 550 грн. 50 коп. (а.с.16-28).

Надаючи оцінку доводам позивача та вирішуючи спір в межах заявлених вимог за обсягом наявних доказів, суд виходить з такого.

При вирішенні даного спору про поділ майна подружжя, а саме вищевказаного транспортного засобу, набутого сторонами у власність у 2020 році, застосуванню підлягають положення діючого СК України від 10 січня 2002 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року (із змінами та доповненнями).

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст.60 СК України.

Так, відповідно до ст.60 СК України, яка встановлює презумпцію віднесення майна до спільної сумісної власності подружжя, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч.ч.1, 4 ст.65 СК України).

Згідно з ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При цьому, порядок розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки, що є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя, а в разі неподільності присудження одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними, або реалізації через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки, що регламентовано ст.71 СК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №755/20923/14-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц, від 09 грудня 2020 року у справі №301/2231/17 зазначено, що «...у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна…». Аналогічна позиція з цього приводу також висловлена Верховним Судом у постанові від 17 серпня 2022 року у справі №545/2396/20, яка мала ідентичний предмет та підстави позову з даною справою.

Судовим розглядом встановлено, що на момент відчуження відповідачем спірного автомобіля на користь ОСОБА_5 08 липня 2022 року за договором купівлі-продажу №5810/22/000387, сторони хоча й перебували у зареєстрованому шлюбі, однак шлюбно-сімейні стосунки між сторонами вже було припинено. Тобто, правочин з відчуження спірного автомобіля як спільної сумісної власності подружжя було вчинено ОСОБА_2 вже після припинення стосунків, а тому очевидним є те, що ОСОБА_1 про укладення такого правочину не знала.

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з того, що спірний автомобіль придбаний сторонами під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, то це майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач здійснив продаж транспортного засобу без повідомлення про це позивача та без отримання її згоди, тому в такому випадку позивач має право на грошову компенсацію половини вартості спірного транспортного засобу.

При цьому, визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля, суд виходить з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з них, визначається виходячи з вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна, що відповідає правовому висновку, викладеному, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц.

Так, у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 Верховний Суд зауважив, що «…у разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу. Водночас суди не врахували, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість».

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала звіт-оцінку транспортного засобу від 18 січня 2023 року, наданого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_9 , за яким середня ринкова вартістьавтомобіля марки Volkswagen CC Sport, номер кузова (шасі, VIN) НОМЕР_2 , 2010 року випуску, колір чорний, тип легковий, станом на 18 січня 2023 року складає 367 101 грн. 00 коп., відповідно вартість 1/2 частини автомобіля складає 183 550 грн. 50 коп. (а.с.16-28).

При розгляді справи суд забезпечив обом сторонам можливість надати докази на підтвердження їх вимог та заперечень. Позаяк, відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля жодних доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової авто-товарознавчої експертизи, не надав суду заперечень щодо звіту про оцінку транспортного засобу, а тому суд дійшов висновку, що саме ці обставини, з`ясовані судами на підставі звіту, підлягають врахуванню під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя.

Відтак, на переконання суду, у даній справі позивач вжила всіх можливих заходів для доведення дійсної вартості автомобіля, тоді як відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вартості відчуженого ним транспортного засобу на час вирішення спору, а також не спростував визначений у наданому позивачем звіті розмір ринкової вартості спірного майна. З урахуванням наведеного, а також того, що позивач виконала свій процесуальний обов`язок доказування заявлених вимог в розрізі із обраним нею способом захисту прав, який є належним відповідно до предмету спору та характеру спірних правовідносин, в той час як відповідач жодного доказу на підтвердження іншого та своїх заперечень не надав, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як слідує з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з правилами п.п.1-3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п.п.1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України).

Враховуючи ухвалення рішення на користь позивача, понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1830 грн. 60 коп. (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на її користь. Що стосується відшкодування витрат, понесених на оплату за проведення оцінки спірного майна в сумі 1000 грн., то доказів на підтвердження їх понесення позивач та її представник суду не надали, а тому підстави їх відшкодування шляхом стягнення з відповідача відсутні. Щодо заявленого у позові в уточненій редакції судового збору з 2909 грн. 11 коп., то такі витрати нічим не підтверджені та не аргументовані, оскільки у первісній редакції позову судовий збір визначено в сумі 1830 грн. 60 коп. виходячи з вартості 1/2 частки майна, який сплачено відповідно до квитанції №52 від 25 січня 2023 року (а.с.1).

Ухвалюючи рішення суд вважає за доцільне зауважити про помилковість зазначення позивачем у вимогах про поділ спірного автомобіля р/н НОМЕР_1 , оскільки вказаний державний номерний знак виданий ТСЦ вже на нового власника автомобіля ОСОБА_5 , в той час як при набутті автомобіля у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 їм було видано інший державний номерний знак - р/н НОМЕР_3 , який задля чіткої правової визначеності при вирішенні спору щодо поділу майна, яке вже не перебуває у власності подружжя, слід вказати у резолютивній частині рішення.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 138, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, ч.4 ст.274, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення вартості частини майна задовольнити повністю.

Визнати транспортний засіб марки Volkswagen CC Sport, р/н НОМЕР_3 , номер кузова (шасі, VIN) НОМЕР_2 , 2010 року випуску, колір чорний, об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 183 500 грн. 50 коп. компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки Volkswagen CC Sport, р/н НОМЕР_3 , номер кузова (шасі, VIN) НОМЕР_2 , 2010 року випуску, колір чорний, відчуженого ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу №5810/22/000387 від 08 липня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1830 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом першої інстанції за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач та її представник мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України заочне рішення у справі складено 19 червня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко