Справа № 214/3337/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 грудня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить суд визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку загальною площею 178,60 кв.м., житловою площею 104,90 кв.м. (у т.ч. загальною площею його 1/4 частини 49,2 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м.) з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на відмову нотаріуса у зв`язку з не визначенням часток у спадковому майні. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 01 грудня 1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 12 березня 1992 року його батько ОСОБА_3 уклав договір купівлі-продажу частини житлового будинку, придбавши у період шлюбу частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 1000 кв.м. Титульним власником частини будинку, що значиться як квартира АДРЕСА_2 , зазначений ОСОБА_3 , однак оскільки нерухомість придбана у період шлюбу, кожному з подружжя належить по 1/8 частині спірного майна. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_3 . На момент смерті батьків він фактично проживав та був зареєстрований за місцем відкриття спадщини, а отже фактично прийняв спадщину. Від прийняття спадщини на його користь відмовилася ОСОБА_4 , матір ОСОБА_3 . Постановою нотаріуса від 24 червня 2016 року йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що частки у праві спільної сумісної власності подружжя не визначені. Тому оскільки відсутність визначення часток за життя спадкодавців у праві спільної сумісної власності на частину житлового будинку позбавляє його можливості отримати спадщину після смерті батьків, просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 17 травня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено по справі підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 20 червня 2023 року за клопотанням представника позивача витребувано із Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області належним чином засвідчені копії матеріалів спадкових справ, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 28 серпня 2023 року за клопотанням представника позивача витребувано із Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (за наявності); інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про наявність/відсутність спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача адвокат Кадук В.В. звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її та позивача відсутності, на задоволенні вимог наполягає з підстав, викладених у тексті позовної заяви.

Представник виконкому Саксаганської районної у місті ради Дядюк М.В., якій делеговано здійснювати представництво інтересів відповідача Виконкому Криворізької міської ради, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуду суду.

Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 01 грудня 1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками позивача ОСОБА_1 (а.с. 7, 7 зворот копії свідоцтв).

На підставі договору купівлі-продажу від 12 березня 1992 року ОСОБА_3 придбав частину цеглового жилого будинку «А-1» жилою площею 1/54 частини 19,0 кв.м., жилою площею всього будинку 104,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , розташований на земельній ділянці площею 1000 кв.м. (а.с. 9-10 копія договору).

Згідно висновку про технічний стан житлового будинку садибного типу, дачного будинку, садового будинку з господарськими спорудами, складеного 14 січня 2011 року КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» та виданого ОСОБА_3 на приватний житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_3 , за рахунок добудови прибудови загальна площа приміщень квартири АДРЕСА_2 складає 49,2 кв.м., житлова площа приміщень квартири АДРЕСА_2 складає 30,2 кв.м., загальна площа приміщень житлового будинку 178,6 кв.м., житлова площа приміщень житлового будинку 104,9 кв.м. (а.с. 11-14 копія техпаспорту, висновку).

Відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 07.02.2011 КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», за ОСОБА_3 зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності частка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 15 копія витягу).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 (а.с. 16, 16 зворот копії свідоцтв).

Після смерті батьків позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги, звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, однак постановою державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори від 24 червня 2016 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності за законом після смерті його матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки частки у праві спільної сумісної власності подружжя не визначені (а.с. 17 зворот копія постанови).

Статтею 16 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (придбання спірної частки домоволодіння), передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно зі статтями 22, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинний на час набуття прав на спірну частку будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядав за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України закріплено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 755/12930/17).

Установивши, що частка будинку по АДРЕСА_3 була набута за життя ОСОБА_3 у період перебування його у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання спірного майна спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . (подібна за висновками постанова Верховного Суду від 13 грудня 2023 року у справі № 161/10959/21 (провадження № 61-15240св23).

На виконання ухвали суду від 20 червня 2023 року, державним нотаріусом надано копію спадкової справи № 438/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та копію спадкової справи № 991/2010 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 57-97).

Так, після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся чоловік померлої ОСОБА_3 , який зазначив про наявність ще одного спадкоємця першої черги, сина померлої ОСОБА_1 .

Постановою державного нотаріуса від 20 грудня 2010 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки видача свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя на померлого Інструкцією про прядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не передбачена.

Після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого ОСОБА_1 , донька померлого ОСОБА_5 , сестра померлого ОСОБА_6 та із заявою про відмову від спадщини на користь онука ОСОБА_1 звернулась мати померлого ОСОБА_4 .

Постановою державного нотаріуса від 08 вересня 2015 року відмовлено ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю документального підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2015 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_5 та померлим ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_8 (а.с. 129 зворот копія свідоцтва).

Згідно копії спадкової справи № 449/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , витребуваної ухвалою суду від 28.08.2023, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ніхто не звертався (а.с. 126-133 копія спадкової справи).

Частиною другою статті 112 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року визначено, що розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Згідно статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (частини 1-3 статті 372 ЦК України).

Пунктом 12 Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування 30.05.2008 N 7 роз`яснено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Верховний Суд неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування (постанови від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20) 28 липня 2021 року у справі № 346/5216/18 (провадження № 61-3050св21), 28 липня 2021 року у справі № 148/2418/15 (провадження № 61-5860св21).

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на викладене правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки вимога про відшкодування витрат позивачем не заявлялась, вони покладаються на нього.

Керуючись ст. ст. 368, 370 ЦК України, ст..ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на частину житлового будинку загальною площею приміщень частки 49,2 кв.м., житловою площею приміщень частки 30,2 кв.м., загальної площі приміщень житлового будинку 178,6 кв.м., житлової площі приміщень житлового будинку 104,90 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Кадук Вікторія Вікторівна, робоче місце за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач Криворізька міська рада, , місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Кривий Ріг, пл.. Молодіжна, 1.

Повний текст рішення складено 19 грудня 2023 р.

Суддя А.В. Ткаченко