Справа № 489/2085/23
Номер провадження 2/489/1233/23
РІШЕННЯ

Іменем України

21 червня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

представника позивача Руснакової Т.А., представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" (далі ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект", відповідач) про нарахування та стягнення заробітної плати, відшкодування моральної шкоди

встановив

В травні 2023 року представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 працював в ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект" з 24.11.2014, звільнений 10.04.2023 на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Згідно з довідкою ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект" від 19.04.2023 за вих.№123 позивачу ОСОБА_2 не нарахована та не виплачена заробітна плата за травень, червень, липень, жовтень, листопад, грудень 2022 року, та за січень, лютий, березень, квітень 2023 року. При звільненні позивачу була нарахована та виплачена компенсація за невикористані дні відпустки у розмірі 33483,24 грн. Відповідно до довідки про посадовий оклад ОСОБА_2 , його посадовий оклад згідно з штатним розписом складає 11785 грн. Факт порушення трудового права позивача свідчить про заподіяння йому моральних страждань, втрати ним нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, представник позивача просить зобов`язати ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект" нарахувати та стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за травень, червень, липень, жовтень, листопад, грудень 2022 року, та за січень, лютий, березень, квітень 2023 року, а також відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивач позов підтримала, просила вимоги задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення вимог з підстав викладених у відзиві. У відзиві зазначено, що дію трудового договору із ОСОБА_2 було призупинено з 01.05.2022 до дня припинення або скасування воєнного стану в Україні. Під час призупинення трудового договору заробітна плата, гарантійні та компенсаційні виплати не виплачуються роботодавцем працівнику, але вони нараховуються для їх подальшого відшкодування відповідно до норм Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану". ОСОБА_2 залучався до роботи на час виконання завдань зазначених у заявках від 25.07.2022, від 11.08.2022, від 31.08.2022 і за весь відпрацьований час (час залучення до роботи) йому нараховано та сплачено заробітну плату, про що свідчить довідка про доходи №123 від 19.04.2023 та витяг з табеля обліку робочого часу цеху 049 УЦЗТС по табельному номеру НОМЕР_1 ОСОБА_2 за травень 2022 року - квітень 2023 року. Відповідачем на виконання вимог законодавства здійснено розрахунок заробітної плати, гарантійних і компенсаційних виплат належних позивачу, розмір яких зазначено у Довідці №161 від 26.05.2023. В подальшому, після прийняття Кабінетом Міністрів України порядку відшкодування цих коштів, позивач отримає всі належні йому кошти. Таким чином, твердження позивача про те, що відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату за травень, червень, липень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за січень, лютий, березень, квітень 2023 року є безпідставними, необґрунтованими, такими, що суперечать вимогам законодавства. Крім того, відсутні умови та підстави, передбачені ст. 237-1 КЗпП України для відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди, оскільки дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 заробітної плати у розмірі і за період праці визначені у довідці про доходи №123 від 19.04.2023 та витязі з табеля обліку робочого часу цеху 049 УЦЗТС по табельному номеру НОМЕР_1 ОСОБА_2 за травень 2022 року - квітень 2023 року є цілком законні та обґрунтовані. Представник відповідача вважає, що моральної шкоди ОСОБА_2 спричинено не було, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до копії наказу "Про звільнення ОСОБА_2 " №210-08-01-К від 10.04.2023, підписаного директором з Управління персоналом ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект" І. Мовчан, ОСОБА_2 , фахівця з маркетингу 2 категорії в управлінні зі збуту та технічного супроводу (УЗТС) звільнено 10 квітня 2023 року за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

З копії довідки "Про остаточний розрахунок при звільненні з підприємства" від 07.04.2023 вбачається, що 10.04.2023 необхідно здійснити остаточну виплату ОСОБА_2 в розмірі 33483,24 грн.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_2 від 24.11.2014 ОСОБА_2 вбачається, що останній працював в ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект" з 24.11.2014 по 10.04.2023.

Згідно з копією наказу "Про переміщення працівників" №176-01-К від 15.12.2021, підписаного генеральним директором ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект" О. Жуковець, та додатку до нього "Перелік працівників, що переміщуються з 15.12.2021", ОСОБА_2 , фахівця з маркетингу 2 категорії, переміщено з 15.12.2021 без зміни істотних умов праці із збереженням встановлених надбавок і доплат.

Відповідно до копії довідки про посадовий оклад ОСОБА_2 , посадовий оклад фахівця з маркетингу 2 категорії ОСОБА_2 згідно зі штатним розписом складає 11785 грн.

З копії довідки про доходи ОСОБА_2 , фахівця з маркетингу 2 категорії Управління зі збуту та технічного супроводу, від 19.04.2023 №123 вбачається, що нарахована заробітна плата складає 72327 грн. 41 коп. (липень 2022 року - 1892,42 грн., серпень 2022 року - 12835 грн. 09 коп., вересень 2022 року - 13418 грн. 50 коп., жовтень 2022 року - 1277,95 грн., квітень 2023 року - 42903,45 грн.), сплачені аліменти - 11193 грн. 09 коп., загальна сума доходу за період з травня 2022 року по квітень 2023 року за винятком аліментів становить 61134 грн. 32 коп.

Відповідно до довідки про нараховану та виплачену заробітну плату ОСОБА_2 , фахівцю з маркетингу 2 категорії Управління зі збуту та технічного супроводу, за липень 2022 року нарахована заробітна плата складає 1892,42 грн., 02.08.2022 виплачено 1727,76 грн. (з/п за 2 пол. міс.); за серпень 2022 року нарахована заробітна плата - 12835,09 грн., 18.08.2022 виплачено 4637,00 грн. (з/п за 1 пол. міс.), 06.09.2022 виплачено 400,77 грн. (з/п за 2 пол. міс.); за вересень 2022 року нарахована заробітна плата становить 13418,50 грн., 20.09.2022 виплачено 5332,00 грн. (з/п за 1 пол. міс.); за жовтень 2022 року нарахована заробітна плата - 1277,95 грн., 19.10.2022 виплачено 1173,00 грн. (з/п за 1 пол. міс.); за квітень 2023 року нарахована заробітна плата складає 42903,45 грн., 10.04.2023 виплачено остаточний розрахунок при звільненні 33483,24 грн.

З витягу з наказу "Про призупинення дії трудових договорів працівників ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект" №88-01-ОС від 05.05.2022, підписаного директором з Управління персоналом ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект" І. Мовчан, вбачається, що призупинено дію трудових договорів працівників ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект" до дня припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з нарахуванням заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат і відшкодування в порядку ч.3 ст. 13 Закону України №2136, зокрема, з 01.05.2022 призупинено дію трудового договору з ОСОБА_2 , фахівцем з маркетингу 2 категорії, наскрізний табельний номер 32647.

Відповідно до довідки №161 від 26.05.2023 з Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект", сума заробітної плати, гарантій та компенсаційних виплат, які будуть нараховані за час призупинення дії трудового договору, згідно з Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" №2136-ІХ від 15.03.2022, ОСОБА_2 , фахівцю з маркетингу 2 категорії, за травень 2022 року складає 13152, 06 грн., за червень 2022 року - 13233,93, за липень 2022 року - 11354,48 грн., за серпень 2022 року - 583,41 грн., за вересень 2022 року - 0,00 грн., за жовтень 2022 року - 12140,55 грн., за листопад 2022 року - 13530,30 грн., за грудень 2022 року - 13548,61 грн., за січень 2023 року - 12963,50 грн., за лютий 2023 року - 12963,50 грн., за березень 2023 року - 12963,50 грн., за квітень 2023 року - 3889,05 грн., загальна сума доходу за період з травня 2022 року про квітень 2023 складає 120322,89 грн.

З копії заявки від 25.07.2022 "Щодо тимчасового залучення працівника до роботи", підписаної начальником Управління зі збуту та технічного супроводу Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" О. Кардашевим, вбачається, що ОСОБА_2 , фахівець з маркетингу 2 категорії, наскрізний табельний №32647, тимчасово залучався до роботи з 27.07.2022 терміном на 11 днів для оформлення та супроводження виконання договорів по реалізації продукції загального машинобудування.

Відповідно до копії заявки від 11.08.2022 "Щодо тимчасового залучення працівника до роботи", підписаної начальником Управління зі збуту та технічного супроводу Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" О. Кардашевим, вбачається, що ОСОБА_2 , фахівець з маркетингу 2 категорії, наскрізний табельний №32647, тимчасово залучався до роботи з 12.08.2022 терміном на 14 днів для оформлення та супроводження виконання договорів по реалізації продукції загального машинобудування.

Згідно з копією заявки від 31.08.2022 "Щодо тимчасового залучення працівника до роботи", підписаної начальником Управління зі збуту та технічного супроводу Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" О. Кардашевим, вбачається, що ОСОБА_2 , фахівець з маркетингу 2 категорії, наскрізний табельний №32647, тимчасово залучався до роботи з 01.09.2022 терміном на 24 дні для оформлення та супроводження виконання договорів по реалізації продукції загального машинобудування.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

В ч.5 ст. 97 КЗпП України зазначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ст. 115 КЗпП України).

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

В ч.ч. 1-4 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» зазначено, що заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, на території України введено воєнний стан (в подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався).

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договоро м. Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади.

У разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису (ч.3 ст. 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану").

Згідно з ч.4 ст. ст. 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

Позивачем не було оскаржено наказ "Про призупинення дії трудових договорів працівників ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект" №88-01-ОС від 05.05.2022 до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу.

В ч.ч. 1,2 ст. 15 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" зазначено, що відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, здійснюється за рахунок коштів держави-агресора, а також коштів, отриманих з/від відповідних фондів на відновлення України, у тому числі міжнародних, міжнародної технічної та/або поворотної чи безповоротної фінансової допомоги, інших джерел, передбачених законодавством. Порядок визначення і відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до листа Державної служби України з питань праці від 09.05.2022 №1922/4/4.1-ЗВ-22а, норми Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України та інше законодавство про працю, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану для працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Призупинення дії трудового договору може бути застосовано тоді, коли трудовим договором встановлено обов`язок надання та виконання роботи, але військова агресія проти України виключає можливість її надання та виконання. У разі призупинення трудового договору роботодавець повинен продовжувати ведення обліку в частині визначення і фіксації сум заробітної плати та компенсаційних виплат, які були б належні працівникові. Однак при звільненні працівника обов`язок надання та виконання роботи припиняється. Виходячи із зазначеного, у разі звільнення працівника всі суми, що належать йому від роботодавця, мають бути виплачені працівникові за рахунок коштів роботодавця з урахуванням вимог, встановлених статтею 116 КЗпП (лист Міністерства економіки України від 17.05.2022 №4706-06/25215-07).

Суд звертає увагу на те, що позивачем не оспорюється наказ про призупинення дії трудового договору.

Таким чином, відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат позивачу за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України, а не на відповідача Державне підприємство "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект". Крім того, Кабінетом Міністрів України не прийнято Порядок визначення і відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, що унеможливлює нарахування і виплату відповідачем грошових сум позивачу в якості відшкодування, пов`язаного із трудовими відносинами в умовах збройної агресії проти України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було виплачено ОСОБА_2 грошові кошти за тимчасове залучення до роботи на підставі заявок від 25.07.2022, від 11.08.2022, від 31.08.2022.

Заробітна плата за вказані позивачем періоди відповідачем нарахована, тому в задоволенні вимог про зобов`язання нарахування необхідно відмовити.

Суд виходить з того, що з лютого 2022 року до листопада 2022 року на території Миколаївської області відбувались бойові дії та Миколаївська область безпосередньо межувала з окупованою частиною Херсонської області, також до протягом 2022 та початку 2023 року Інгульський район м. Миколаєва, де знаходиться відповідач піддається ракетним обстрілам, то призупинення дії трудових договорів є обґрунтованим.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект" на користь позивача заробітної плати за травень, червень, липень, жовтень, листопад, грудень 2022 року, та за січень, лютий, березень, квітень 2023 року.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст. 1167 ЦК України).

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 (далі ППВСУ №4 від 31.03.1995) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В п. 9 ППВСУ №4 від 31.03.1995 зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п. 13 ППВСУ №4 від 31.03.1995 судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо),

яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №464/3789/17 від 10.04.2019).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 607/3323/19 від 24.05.2021 захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Враховуючи те, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті та з урахуванням інших обставин. Тобто за умови порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Суд вважає, що дії відповідача відповідають вимогам законодавства, не є протиправними та позивачем не доведено, що йому було спричинено моральну шкоду внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача. Крім того, ОСОБА_2 не зазначив в чому полягала така моральна шкода, не надав до суду будь-яких доказів того, що саме внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача у нього погіршився стан здоров`я, самопочуття, відсутні пояснення свідків, які могли б підтвердити факт спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати (витрати зі сплати судового збору, витрати на професійну правничу допомогу) з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" про нарахування та стягнення заробітної плати, відшкодування моральної шкоди.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект", , адреса: 54018, м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 42 А.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.06.2023.

Суддя В. В. Кокорєв