Провадження №2/751/1821/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 р. місто Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова Павлов В.Г., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 , поданої одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

18.12.2023 р. до Новозаводського районного суду міста Чернігова через засоби поштового зв`язку після усунення недоліків надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме: автомобіля Mazda CX-5 /р.н. НОМЕР_1 /, трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 та нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Одночасно з позовом ОСОБА_1 надіслала і заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вище спірне майно подружжя та забороною іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що не накладення арешту на спільне майно подружжя може призвести до утруднення або і взагалі невиконання рішення суду, оскільки відповідач може відчужити його на користь третіх осіб.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається, зокрема, одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Заява про забезпечення позову розглянута без повідомлення учасників справи та без фіксації судового засідання технічним засобом, що узгоджується з вимогами ч.1 ст.153, ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, враховуючи майновий характер спірних правовідносин, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Пунктами 1,4 ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору. Згідно ч.2 ст.150 СК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Аналіз положень ст.150 ЦПК України свідчить, що арешт майна і заборона вчиняти певні дії є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову.

Так, арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, а заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору це накладення заборони на вчинення іншим особам конкретних дій щодо спірного майна.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З заяви про забезпечення позову вбачається, що між сторонами виник спір майнового характеру з приводу поділу в рівних частках майна, набутого під час перебування в зареєстрованому шлюбі, а саме: автомобіля «Mazda CX-5» /р.н. НОМЕР_1 /, трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 та нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Подаючи заяву про забезпечення позову, заявник мотивував необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтованим припущенням, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки відповідач може самостійно відчужити спірне майно.

Враховуючи суть спору, що виник між сторонами, реальну загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову внаслідок дій відповідача, співмірність заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви, оскільки між сторонами дійсно існує спір, а спірне нерухоме майно щодо якого ініціюються накладення арешту, є предметом спору.

В конкретному випадку втручання держави у право на мирне володіння майном у, є виправданим та вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства. Арешт майна полягає у позбавленні можливості лише розпоряджатись цими об`єктами нерухомого майна та не призведе до жодних негативних наслідків.

Згідно ч.6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Суд вважає, такий вид ініційованого заявником забезпечення позову як заборона іншим особам вчиняти будь-які дії щодо предметів спору не є достатньо обґрунтованим, як того вимагають положення закону.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Такі заходи мають на меті, зокрема, запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення.

Суд звертає увагу на те, що об`єкти щодо яких заявник ініціює встановити заборону іншим особам вчиняти будь-які дії в силу своїх характеристик та цільового призначення об`єктивно вимагають періодичного контролю та обслуговування.

Встановлення відповідної заборони без конкретизації дій може призвести до непоправних наслідків щодо стану майна та є надмірним тягарем, оскільки фактично обмежує як право відповідача на користування власністю для задоволення своїх потреб, так і покладає відповідний обов`язок на невизначене коло осіб щодо заборони вчиняти будь-які дії щодо спірного майна.

Натомість, безконтрольне розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору може не лише утруднити, але й зробити неможливим виконання рішення суду (таку правову позицію викладено і в постановах ВС від 16 серпня 2018 року в справі № 910/5916/18, від 05 серпня 2019 року в справі № 910/16586/18, від 03 листопада 2020 року в справі № 910/7716/20).

Такий вид забезпечення позову як накладення арешту на даний час буде співмірним із заявленими ОСОБА_1 вимогами та достатнім для ефективного захисту для порушених прав та інтересів заявниці, а тому у задоволенні заяви в частині заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо спірного майна необхідно відмовити.

Суд наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Керуючись ст.ст.149-153,353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Застосувати захід забезпечення позову, поданого одночасно з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, у виді накладення арешту на:

- автомобіль «Mazda CX-5» 2014 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- трикімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

В застосуванні заходу забезпечення позову у виді заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо предметів спору відмовити.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам для негайного виконання, яких стосуються заходи забезпечення позову і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.Г. Павлов