Справа № 365/599/23
Номер провадження: 2/365/258/23
14 грудня 2023 року смт Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Кучерявої Л.М.
за участі секретаря судового засідання Матвієнко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
На підставі п. 2.6 кредитного договору банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною.
Банк має право залучити до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію. На нового кредитора та колекторську компанію поширюються права і обов`язки банку. Сторони домовились збільшити строк позовної давності за вимогами, що випливають з договору, та встановити його тривалістю 10 років (п. 4.6, 4.7).
23 січня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір № 3-2023 про відступлення права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 1/2015291 від 17.08.2021.
23 січня 2023 року передача права вимоги за кредитним договором відбулась до ТОВ «Глобал Спліт» згідно з додатком № 1 до договору про відступлення права вимоги.
26 січня 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» направило ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт».
Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 02.10.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено відповідні строки для подання заяв по суті справи.
У судове засідання позивач не з`явився, генеральний директор ТОВ «Глобал Спліт» направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток-повідомлень на адресу зареєстрованого місця проживання та шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та/або заяву про розгляд справи у її відсутність до суду не подала.
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
17 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1/2015291.
Згідно з п. 1.2 кредитного договору кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника НОМЕР_1 .
Відповідно до пп. 1.4.1 договору позичальник зобов`язаний сплачувати банку процентну винагороду щомісячно, в розмірі 15,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором.
Згідно з п. 1.4.2 договору позичальник зобов`язаний сплачувати банку комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2,85 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 Договору. Підписанням договору позичальник замовляє у банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через систему дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через довідковий центр банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.
Відповідно до п. 1.4.3 п. 1.4 ст. 1 кредитного договору протягом строку дії договору розмір процентів та комісії залишається незмінним, крім випадків внесення змін до Договору за згодою сторін в порядку, визначеному п. 5.8 договору.
Згідно з п. 2.1 кредитного договору з метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості НОМЕР_2 в банку.
Відповідно до п. 2.2 позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в день поверненя кредиту. У випадку, якщо зазначений день повернення кредиту є неробочим, позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів та платіж за кредитом у попередній робочий день.
На підставі п. 2.6 кредитного договору банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною.
Відповідно до п. 3.1, 3.2 кредитного договору у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісіями (у разі їх наявності) згідно умов договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про споживче кредитування».
У разі порушення позичальником без поважних причин вимог пп. 2.2.3-2.2.9 правил, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 1% від уми кредиту, визначеної в п. 1.1 Договору, за кожний випадок порушення.
В силу положень п. 4.1, 4.2 Договору банк має право залучити до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію. Банк має право звертатись до третіх осіб у порядку та на умовах, передбачених ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування», з метою інформування позичальника про необхідність виконання ним зобовязань за договором.
Відповідно до п. 4.7 Договору сторони домовились збільшити строк позовної давності за вимогами, що випливають з договору, та встановити його тривалістю 10 років.
Згідно з п. 5.5 договору шляхом підписання договору позичальник підтверджує, що він в день укладення договору особисто отримав свій примірник договору; умови договору йому зрозумілі; з Правилами і Тарифами банку, що є чинними на дату укладення договору і розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений, приймає та погоджується; йому до укладення договору банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
В усьому іншому, що не передбачено договором, сторони керуються правилами та чинним законодавством України (п. 5.6 договору).
Відповідно до п. 5.10 договору договір укладається шляхом приєднання, складається з публічної частини (правил) та індивідуальної частини (цього договору), підписанням якої позичальник приєднується до договору в цілому.
Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 5.7 договору).
У Пам`ятці клієнту за кредитним договором № 1/2015291 від 17.08.2021 коротко викладені умови кредитування та інформація щодо дострокового погашення кредиту, доступні способи погашення кредиту, пропозиції щодо додаткових можливостей, які пропонує банк, а також приклад заповнення платіжного документа при погашенні кредиту через відділення інших банків (а.с. 16 копія пам`ятки).
З виписки з рахунку вбачається, що відповідач ОСОБА_1 частково погасила заборгованість по кредиту: 14.09.2021 1700,00 грн; 29.10.2021 1700,00 грн; 29.11.2021 1700,00 грн; 28.01.2022 1700,00 грн (а.с. 7-13).
23 січня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір про відступлення права вимоги № 3-2023 (а.с. 26-33 копія договору), відповідно до п. 2.1 якого у відповідності до умов цього договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.
Згідно з п. 3.1 договору право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимоги за зразком, наведеним в додатку № 1 до договору, що становить його невідємну частину.
26 січня 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» підписали додаток № 1 до договору про відступлення права вимоги № 3-2023 від 23.01.2023 Реєстр прав вимог № 1 та акт приймання-передачі відповідного Реєстру прав вимог (а.с. 34 копія акта приймання-передачі, а.с. 35-45 копія Реєстру прав вимог).
Згідно з п. 2 Реєстру прав вимог № 1 від 26.01.2023 вартість прав вимоги, належна до сплати первісному кредитору за цим реєстром 1777621,41 грн, яка сплачена ТОВ «Глобал Спліт» 27.01.2023 (а.с. 46 копія платіжного доручення).
26 січня 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» направило ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про відступлення права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», яке ОСОБА_1 отримала особисто 03.03.2023 (а.с. 25 копія повідомлення та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення).
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості.
Станом на момент звернення до суду боржник (відповідач) не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, чим порушує права позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Згідно зі ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
В силу ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.
Згідно з п. 10 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту.
Відповідно до п. 11 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором .
Згідно зі ст. 4, 5 Закону України «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам. У разі якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж законодавством України, застосовуються правила міжнародного договору.
Державне регулювання та нагляд у сфері споживчого кредитування здійснює Національний банк України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються:
1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника);
2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту;
3) загальний розмір наданого кредиту;
4) порядок та умови надання кредиту;
5) строк, на який надається кредит;
6) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності);
7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення);
8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів;
9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені;
10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);
11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит;
12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;
13) порядок дострокового повернення кредиту;
14) відповідальність сторін за порушення умов договору;
15) право споживача на звернення до Національного банку України у разі порушення кредитодавцем, новим кредитором та/або колекторською компанією законодавства у сфері споживчого кредитування, у тому числі порушення вимог щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості.
У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.
В силу ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.
Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом.
При цьому, загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит (п. 3 ст. 1 Закону), а загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (п. 4 ст. 1 Закону).
Згідно з п. 8 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» реальна річна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України та для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються:
-доходи кредитодавця у вигляді процентів;
-комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо;
-інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
При цьому, обчислення реальної річної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
Методика розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит встановлюється Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженими Постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 № 49 (далі Правила).
Згідно з п. 4, 5 Правил банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача (далі - загальна вартість кредиту) у грошовому виразі згідно з методикою розрахунку загальної вартості кредиту для споживача, наведеною в додатку 1 до цих Правил. Банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил.
З додатку № 1 до Правил «Методика розрахунку загальної вартості кредиту для споживача» вбачається, що банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача у грошовому виразі за такою формулою: ЗВК = ЗРК + ЗВСК, де ЗВК - загальна вартість кредиту; ЗРК - загальний розмір кредиту, тобто сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, а також інші обов`язкові платежі), які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (крім платежів, що згідно із законодавством України не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом).
З додатку № 2 до Правил «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» вбачається, що банк має зазначити вартість кожної із супутніх послуг банку окремо. Так, у примітці до Таблиці зазначено, що інформація за кожним видом платежу має зазначатися в окремій колонці таблиці (у разі розширення переліку платежів перелік колонок має бути доповнений).
Згідно зі ст. 11, 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Поняття «послуга» не визначене в Законі України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Не дивлячись на те, що законодавством встановлена свобода договору, його положення не повинні суперечити законодавчо встановленим обмеженням. Якщо договір або його положення суперечать законодавству, той факт, що сторони добровільно підписали такий договір, не може свідчити про легалізацію такого договору або відповідного положення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та АТ «Креді Агріколь Банк» укладено кредитний договір № 1/2015291 від 17.08.2021. АТ «Креді Агріколь Банк» свої зобов`язання за договором виконало, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором. ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість. ТОВ «Глобал Спліт» за договором про відступлення права вимоги № 3-2023 набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1/2015291 від 17.08.2021. ОСОБА_1 надалі не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, чим порушує права позивача.
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 при зверненні до позивача підписала заяву-анкету на отримання готівкового кредиту, у якій вказано розмір комісійної винагороди 2,85% без зазначення, за які послуги та на яких умовах така комісія нараховується банком та сплачується позичальником. При цьому, у паспорті споживчого кредиту та додатку № 1 до нього, а також у кредитному договорі та додатку № 1 до нього вжите поняття «послуги з обслуговування кредитної заборгованості», до складу яких включено усі можливі послуги банку без зазначення конкретної вартості кожної окремої послуги та встановлено загальну плату за такі послуги у розмірі 2,85% від суми кредиту щомісячно. Тобто, фактично у договорі встановлена плата за невизначене чітко коло послуг, плата встановлена за увесь об`єм послуг, незалежно від того, чи позичальник скористався такими послугами, чи ні, при цьому, плата за такі послуги більш ніж удвічі перевищує вартість процентів за користування кредитними коштами.
Такі умови договору суперечать нормам Закону України «Про споживче кредитування», Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 № 49, Закону України «Про захист прав споживачів» та не відповідають принципам справедливості, добросовісності, розумності.
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Крім того, до переліку послуг, за які в договорі встановлено плату у розмірі 2,85% від суми кредиту щомісячно, включено, зокрема, «надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через систему дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості…». При цьому, комісійна винагорода встановлена без уточнення систематичності запиту інформації щодо кредиту споживачем (п. 1.4.2 кредитного договору).
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21).
Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 1.4.2 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Креді Агріколь Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,85%, є нікчемним.
Отже, оскільки в кредитному договорі чітко не визначено вартості кожної окремої послуги, які об`єднані банком в єдине поняття «послуги з обслуговування кредитної заборгованості», умови кредитного договору встановлюють вартість невизначеної групи послуг, яка підлягає сплаті щомісяця безвідносно до того, чи позичальник фактично їх отримав, чи ні, до переліку послуг, за які встановлено комісійну винагороду, включено також послуги, які відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» повинні надаватись безкоштовно, суд вбачає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині.
Повно, об`єктивно, всебічно та безпосередньо дослідивши наявні письмові докази у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.
За подання позовної заяви майнового характеру позивач сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн (а.с. 1 квитанція).
Інші судові витрати відсутні.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони про порційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 1, 3, 509, 526, 530, 551, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист прав споживачів», Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 № 49, ст. 2, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1885 (одна тисяча вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 51 копійка.
Заочне рішення може бути переглянуте Згурівським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складене 19 грудня 2023 року.
Учасники справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Головуючий суддя Л.М. Кучерява