Справа № 523/9971/23
Провадження №2/523/3961/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"18" грудня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в поряду загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому посилаючись на п.2 ч.1 ст.164 СК України просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ОСОБА_2 не займається вихованням дітей, матеріально не допомагає, не турбується про них, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню. Діти постійно проживають разом з позивакою, перебувають на повному її утриманні. Вважає, що позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дітей. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 13.07.2023р. провадження у справі було відкрито та призначений розгляд справи в загальному позовному провадженні. Було зобов`язано орган опіки та піклування надати суду висновок на розв`язання спору.

27.10.2023р. до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Пересипської (колишня Суворовська) районної адміністрації Одеської міської ради.

Ухвалою суду від 15.11.2023р. підготовче судове засідання було закрито та призначений розгляд справи за участю сторін.

ОСОБА_1 пред`явлені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без поважних на те причин. В зв`язку з відсутністю зареєстрованого місця проживання відповідача, про час та місце розгляду справи ОСОБА_2 був сповіщений через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Причини неявки суду не повідомив.

Від представника органу опіки та піклування до суду надійшла заява про підтримання висновку стосовно розв`язання спору по даній справі, з проханням провести розгляд справи за їх відсутності.

За згодою позивачки, в зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача, ненадання відзиву на позовну заяву, розгляд справи проведений в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові доказі по справі, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 02.11.2007р. перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у подружжя народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29.11.2018р. у справі №523/6895/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.07.2019р. у справі №523/6126/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання їх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 3000,00 грн., щомісячно, на кожну дитину з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 17.04.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

З часу розірвання шлюбу сторони проживають окремо один від одного, малолітні діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 та перебувають на повному її утриманні.

За твердженням позивачки, відповідач з часу розірвання шлюбу покинив сім`ю та з того часу жодного разу не цікавився дітьми, не намагався з ними спілкуватися, матеріально не допомагав.

Відповідно до довідки № В3-60269-ф/л від 11.04.2023 Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.04.2005р., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29.03.2010, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 21.08.2013.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24.04.2023р. № 25677 Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі заборгованість по аліментах ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 станом на 31.03.2023 складає 288 000 гривень.

Відповідно до довідок Одеської загальноосвітньої школи № 48 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області від 27.04.2023 № 96, 97 неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учнем 8-а класу та малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є учнем 4-г класу.

Відповідно до характеристики Одеської загальноосвітньої школи № 48 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у вказаному закладі з 01.09.2015 (з першого класу). За час навчання зарекомендував себе як спокійний, врівноважений учень. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Має багато друзів, підтримує стосунки з однолітками. Мати приділяє належну увагу вихованню сина. Батько ОСОБА_2 за час навчання сина в школі його навчанням не цікавився.

Відповідно до характеристики Одеської загальноосвітньої школи № 48 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в закладі з 01.09.2018 (з першого класу). Має навчальні досягнення достатнього і середнього рівня. Переважають такі риси характеру як доброзичливість, ввічливість, коректність, чуйність. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Мати приділяє належну увагу вихованню сина. Відкликається на прохання класного керівника, регулярно відвідує школу. Батько ОСОБА_2 за час навчання сина на протязі 4 років не цікавився.

Відповідно до характеристики з місця проживання від сусідів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 дбайлива мати для своїх синів, багато працює, сама забезпечує своїх дітей. Батько дітей не приїжджає і не допомагає. Ніякої участі у вихованні своїх дітей не приймає.

Спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради було проведено обстеження умови проживання родини ОСОБА_1 , за адресою проживання: АДРЕСА_2 , та складено відповідний акт, з`ясовано, що матір`ю створені необхідні умови для проживання дітей. Приватний будинок зі зручностями, складається з трьох кімнат. В наявності побутова техніка, меблі. У дітей є власна кімната, місця для сну, занять, комп`ютерна техніка, телевізор.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.10.2023р. № 01-05-3/498вх, орган опіки вважає доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей: неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надаючи висновок про доцільність позбавлення батьківських прав орган опіки врахував те, що ОСОБА_2 повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей. В свою чергу, матір`ю дітей створені всі належні умови для їх проживання та виховання.

Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надали пояснення в яких зазначили, що свого батька останній раз бачили п`ять років назад. З того часу вони його не бачили, ані особисто, ані по телефону з ним не спілкувались.

В даній ситуації суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

В силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав малолітньої дитини не розлучатися з батьком і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).

Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідача законом» суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК (статті 164-167).

Зокрема, відповідно до п.2 ч.1 статті 164 СК батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тому, для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

Щодо відповідності втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції то слід зазначити, що право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини ОСОБА_11 , і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8.

Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві» суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України).

Так, відповідачу, як батьку малолітньої ОСОБА_5 в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (п.2 ч.1 ст.164 СК).

Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Згідно до обставин даної справи суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджується, що відповідач з часу розірвання шлюбу з ОСОБА_1 не приймає участі у виховному процесі своїх дітей, не піклується про фізичний і духовний їх розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не намагається спілкуватися, у тому числі й за допомогою телефонного зв`язку тощо. Тобто, ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків.

Наведене в своїй сукупності на думку суду свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Фактично, відповідач виховання дітей поклав на ОСОБА_1 - мати дітей.

При цьому, в даній конкретній ситуації судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).

Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідача активних дій, які б свідчили про його бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі відповідач жодного разу не звернувся до уповноважених органів держави з метою захисту прав своєї дитини, сприянні їм будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов`язки. Відповідач самоусунився від свого обов`язку по вихованню дитини.

При цьому суд звертає увагу, що взаємовідносини між дітьми та батьком склались таким чином, що діти останні п`ять років проживають разом з матір`ю, а тому в даній ситуації судом будуть враховані «інтереси дитини» в широкому розумінні на поняття сім`ї (стаття 5 Конвенції про права дитини).

Зокрема, в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дітей у батька, оскільки він з ними не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення батька зі своїми дітьми.

Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між батьком та дітьми.

Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169).

Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дітей відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів (Пункт 1 статті 3)).

На підставі викладеного суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог та достатність підстав для їх задоволення.

Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 1073,60грн.

Керуючись ст. ст. ст.12,13,76,141,259, 263-265,268, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно його дітей: неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60грн.

Відповідно до частини шостої статті 164 СК України, копію рішення суду в частині позбавлення батьківських прав, після набрання законної сили, надіслати до Суворовського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відомості про сторін:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ;

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп: НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, , м. Одеса, пр. Доброволського, 106.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в Одеський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 18 грудня 2023р.

Суддя