Справа № 646/3804/23
№ провадження 2/646/1692/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.23 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Благої І.С.,

за участі секретаря судового засідання Федоровської Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), треті особи: Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, Перша харківська міська державна нотаріальна контора,- про зняття арешту з майна,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просить скасувати арешт об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про обтяження за реєстраційним номером 5605767 від 27.02.2001р.

Позов обґрунтовано тим, що на підставі договору купівлі-продажу 1947 року власником вищевказаного нерухомого майна є ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті у спірному будинку мешкав чоловік позивачки, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, за цією ж адресою мешкав син ОСОБА_3 від першого шлюбу ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . У зв`язку з військової агресією РФ проти України у лютому 2022 року позивачка разом з донькою її чоловіка від першого шлюбу, ОСОБА_5 , та онуками виїхала до Німеччини. У травні 2023 року позивачка вирішила займатися оформленням спадщини після смерті її чоловіка, і дізналася про існування обтяження у вигляді арешту вищевказаного нерухомого майна за реєстраційним номером 5605767 від 05.09.2007р., яке зареєстроване Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали б/н від 05.02.2001р. Власником майна у цьому записі зазначено ОСОБА_4 . За даними КП «Харківського міського бюро технічної інвентаризації» інформація про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012р. відсутня. Інвентаризаційна справа на це майно не створювалася, не обліковуються, відсутня. Отже, власником спірного майна є ОСОБА_2 . Вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 04.12.2000р. ОСОБА_4 був засуджений до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, що належить йому, з відбуванням покарання в виробничо-трудовій колонії посиленого режиму. Отже на підставі ухвали від 05.02.2001р. відділ державної виконавчої служби Червонозаводського району м.Харкова наклав арешт на спірне нерухоме майно, зазначивши власником ОСОБА_4 , попри те, що він не є власником майна та не приймав спадщину. За інформацією Червонозаводського районного суду м.Харкова станом на 13.07.2023р. відсутні справи щодо накладення арешту на об`єкт нерухомого майна на підставі ухвали від 05.02.2001р., в якій стороною є ОСОБА_4 . Згідно з Автоматизованою системою виконавчих проваджень інформація щодо відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_4 відсутня. За таких обставин, з огляду на неможливість скасування арешту майна у позасудовому порядку, позивачка позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права.

Ухвалою суду від 02.08.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків протягом десяти днів.

11.08.2023 року представником позивача по вищезазначеній цивільній справі було подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 15.08.2023р. було відкрите провадження у цій справі в порядку загального позовного провадження.

18.08.2023 представником позивача подано заяву про повернення судового збору сплачено ОСОБА_5 у розмірі 1073 грн. 60 коп.

30.08.2023 представником третьої особи Головного управління ДПС у Харківській області утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України-Шевченка Д.В. було подано додаткові пояснення у справи, де зазначено, що у ГУ ДПС відсутня інформація щодо звернення ГУДПС до Державної виконавчої служби з метою застосування обтяження на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 26.09.2023р. підготовче провадження у справі було закрите, справу призначено до судового розгляду, а також повернуто ОСОБА_5 сплачений судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Представник відповідача не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

Позивач та його представник, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не прибули у судове засідання. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Про причини неявки належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи представника відповідача суду не відомо.

Заперечень від позивачки та її представника проти заочного розгляду справи не надходило.

За таких обставин суд розглядає справу у заочному порядку на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу 1947 року власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Це підтверджується копією договору купівлі - продажу від 21.11.1947 року. Реєстраційний №11345/13, який посвідчено Державним нотаріусом міського Харківського нотаріальної контори від 21.11.1947 р.

ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 26.10.1992 р.

У спірному будинку за адресою: АДРЕСА_1 мешкав чоловік позивачки, ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , від 04 жовтня 2022 року.

Крім того, за адресою: АДРЕСА_1 мешкав син ОСОБА_3 від першого шлюбу ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 04.06.2021.

Позивачка ОСОБА_1 , є дружиною померлого ОСОБА_3 ,яка не може оформити спадщину, так як існування обтяження у вигляді арешту вищевказаного нерухомого майна за реєстраційним номером 5605767 від 05.09.2007р. (архівний номер: 2691835HARKOV1, архівна дата: 27.02.2001, дата виникнення: 27.02.2001, № реєстра:13373), яке зареєстроване Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали б/н від 05.02.2001р., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 337633459 від 30.06.2023.

В матеріалах справи наявна Інформаційна довідка №337633459 від 30.06.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

З цієї Інформаційної довідки вбачається, що за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційний номером 5605767 міститься запис про арешт (архівний запис), накладений на підставі ухвали б/н від 05.02.2001р., відділ державної виконавчої служби Червонозаводського району, власник ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки з КП «Харківського міського бюро технічної інвентаризації» інформація про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012р. відсутня. Інвентаризаційна справа на це майно не створювалася, не обліковуються, відсутня.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що на підставі ухвали б/н 05.02.2001 відділом державної виконавчої служби Червонозаводського районного м.Харкова накладено арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Положеннями статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» (який був чинним станом на момент накладення арешту, тобто на 05.05.20003р.), було визначено, що арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 04.12.2000р. ОСОБА_4 був засуджений до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, що належить йому, з відбуванням покарання в виробничо-трудовій колонії посиленого режиму.

На підставі ухвали б/н від 05.02.2001р., відділ державної виконавчої служби Червонозаводського району м. Харкова накладено арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 та зазначено власника ОСОБА_4 , однак, останній не є власником та не вступав у спадщину.

За даною інформацією Червонозаводського районного суду м.Харкова № 09-16-32/ЕП-337/23-вих станом на 13.07.2023р. відсутні справи щодо накладення арешту на об`єкт нерухомого майна на підставі ухвали від 05.02.2001р., в якій стороною є ОСОБА_4 .

Згідно з відомостями з Автоматизованою системою виконавчих проваджень інформація щодо відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_4 відсутня.

Будь-яких інших обставин, з яких можна було б встановити мету арешту, який був накладений 05.02.2001р. на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , під час розгляду справи не встановлено.

У постанові від 13.07.2022р. у справі №2/0301/806/11 Верховний Суд зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Верховний Суд зазначив, що саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також у вищевказаній справі Верховний Суд зробив висновок, що у разі відсутності правового регулювання питання зняття обтяжень з майна боржника у певних випадках, відмова у задоволенні скарги щодо зняття арешту унеможливлює в подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна. Наявність тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Таким чином, у цьому випадку наявність тривалого часу (20 років) арешту майна спадкодавця (чоловіка позивача) за відсутності виконавчого провадження є невиправданим втручанням у майнові права позивача.

Це є підставою для зняття арешту з майна боржника з метою захисту майнових прав позивача як спадкоємця після смерті свого чоловіка.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.05.2023р. у справі №463/3251/22 зробила висновок про право спадкоємця має звертатися в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту.

Крім того, що стосується позовних вимог про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження за реєстраційним номером 5605767 від 05.09.2007 року, то відповідно до частини 2 статті 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду про зняття арешту з нерухомого майна є прямою підставою для виключення з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомості майна запису про арешт майна і не потребує інших додаткових рішень суду.

Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 .

Скасувати арешт об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , (запис про обтяження за реєстраційний номером 5605767 від 27.01.2001р. у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна).

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ідентифікаційний код 41430683, місцезнаходження: 61001, м.Харків, майдан Захисників України, буд.7/8, 7 поверх.

Суддя І.С.Блага