Справа № 712/3269/22
Провадження № 2/712/297/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі головуючого судді Токової С.Є. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику ( повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Містер Мані", треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", ОСОБА_2 про захист прав споживачів фінансових послуг, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Містер Мані", треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", ОСОБА_2 про захист прав споживачів фінансових послуг. Просить суд визнати недійсним договір позики від 26.08.2019 на суму 1250,00 грн. укладений між ТОВ «Містер Мані» та ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.11.2021 він ознайомився з даними Українського бюро кредитних історій та дізнався, що від його імені 26.08.2019, тобто під час його перебування за кордоном, було укладено договір позики з Відповідачем - ТОВ «Містер Мані» на суму 1250,00 грн.

На момент отримання інформації з Українського бюро кредитних історії загальна сума заборгованості за договором позики складала 1558,00 грн., а право вимоги за цим договором було уступлено Третій особі на стороні Відповідача 2 - ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс».

Указує, що договір позики від 26.08.2019 на суму 1250 грн. з ТОВ Містер Мані укладений без відома та поза його волею, а сума отриманої позики, знята через банкомати у м. Черкаси, не могла бути ним використана, оскільки в момент укладення договору позики він перебував за кордоном, що підтверджується протоколом затримання особи від 18.09.2020, складений у Республіці Польща.

Зазначив, що упродовж часу перебування за кордоном його банківська карта НОМЕР_1 , емітована АТ КБ «Приватбанк», а також копії особистих документів перебували за його згодою у розпорядженні ОСОБА_2 . Інших доручень та повноважень він їй не надавав, зокрема, укладати від свого імені договори позики.

Із наведеного випливає, що договір позики від 26.08.2019, укладений ОСОБА_2 з ТОВ «Містер Мані» від імені ОСОБА_1 не відповідає його внутрішній волі та дійсному волевиявленню, а тому підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

07.12.2022року від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Містер Мані"надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що у відповідності до умов Договору, Товариство надало кредит в сумі 1250,00 грн. на банківський рахунок позивача за реквізитами банківської картки: НОМЕР_2 , код авторизації 542184, номер транзакції в системі WayForPay НОМЕР_3 , через платіжного провайдера ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає Товариству послуги з переказу коштів у національній валюті на підставі відповідного договору № ВП-030817-1 від 03.08.2017 року. Позивач не надав доказів, які б свідчили про невідповідність умов оспорюваного кредитного договору вимогам законодавства. Крім того, обраний позивачем спосіб захисту його прав є неналежним, оскільки визнаватись недійсним може лише укладений правочин, тоді як позивач категорично заперечує факт укладення ним договору. За таких обставин, враховуючи, що без входу позивача на веб-сайт Товариства та здійснення ним всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, кредитний договір між ним та відповідачем не був би укладений, можна прийти до висновку про відсутність правових підстав для визнання договору недійсним, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від позивача чи відповідача до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до п.п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 3 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предметом розгляду в даній справі є вимоги про визнання недійним Договору позики від 26.08.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Містер Мані» з підстав оформлення його за відсутності волевиявлення і внутрішньої волі позивача, що є порушенням ч. 3 та ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Так, згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України)

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Перш за все необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу в будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин. Вона полягає у припущенні, що особа, вчиняючи правочин, діє правомірно. Своїм підґрунтям встановлення презумпції правомірності правочину має визначальні засади цивільного права як свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства (ст. 3 Цивільного кодексу України). Згідно з цими засадами припускається, що особа може, реалізуючи своє право свободи договору (а точніше - право свободи правочину), вчиняти з метою створення, зміни, припинення тощо цивільних прав і обов`язків будь-які правомірні дії. При цьому не вимагається прямої вказівки на правомірність тих чи інших дій у акті цивільного законодавства: достатньо, що закон не визначає ці дії як заборонені.

Згідно із частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частини 3 та 5 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлюють, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору.

За частиною 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Положення частини 6 даної статті Закону передбачають шляхи надання відповіді особі, якій адресова пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчиненні дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначені форми підписання електронного правочину: електронним підписом або електронним цифровим підписом відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом; аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що елекронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Судом встановлено, що

26.08.2019 року, укладений кредитний договір за № 189149, відповідно до якого Товариство надало грошові кошти в розмірі 1 250,00 грн, строком на 10 днів, на умовах строковості, зворотності, платності. Договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, що міститься на сайті у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію».

Договір підписано з боку Товариства - використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи з відтиском печатки Товариства, а з боку Позивача - одноразовим ідентифікатором, що отриманий ним на його фінансовий телефонний номер, зазначений у анкеті клієнта, що відповідає приписам п. 6 ст. 3 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та Правилам надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «М-Р МАНІ».

У відповідності до умов Договору, Товариство надало кредит в сумі 1250,00 грн. на банківський рахунок позивача за реквізитами банківської картки: НОМЕР_2 , код авторизації 542184, номер транзакції в системі WayForPay НОМЕР_3 , через платіжного провайдера ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає Товариству послуги з переказу коштів у національній валюті на підставі відповідного договору № ВП-030817-1 від 03.08.2017 року.

Договір був укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи вебсайту Відповідача, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації Товариства з обмеженою відповідальністю "Містер Мані" з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

В момент реєстрації на сайті Товариства, створюється власний особистий кабінет, який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує всім клієнтам повну взаємодію з Товариством, постійний доступ до інформації та документів, необхідних для укладення/виконання договору.

Порядок вчинення дій, з метою отримання позики та укладення договору, детально наведений у загальних умов надання грошових коштів у позику Товариством.

Договори укладаються в електронній формі в особистому кабінеті, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Розміщені в особистому кабінеті проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення договору (офертою).

Відповідь про прийняття пропозиції про укладання договорів (акцепт) надається шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (смс-повідомлення) на мобільний телефонний номер (фінансовий номер), а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту).

Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Товариству шляхом введення у спеціально відведене вікно. Після укладення цей договір розміщується в Особистому кабінеті на сайті Товариства.

Додатково укладений електронний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Товариству.

Перед укладенням договору є обов`язковим ознайомлення істотними умовами надання кредиту, який містить інформацію, що надається відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» для ознайомлення та прийняття рішення, зокрема: сума позики, строк позики, спосіб надання позики, процентна ставка, загальні витрати за позикою, орієнтовна загальна вартість позики за весь строк користування позикою, річна процентна ставка, порядок повернення позики та наслідки невиконання зобов`язань за договором та інші істотні умови кредитування.

В позовній заяві позивач також зазначає, що його банкіською картою за добровільною згодою користувалася третя особа: ОСОБА_2 , яка нібито і отримала поза його волею кредитні кошти.

З цього приводу слід зазначити, що відповідно до п. 2.1.4. Умов і правил використання банківської картки AT «ПРИВАТ БАНК», а саме п. 2.1.4.1.3. - Картка є власністю Банку і видається Клієнту у тимчасове користування.

Відповідно до п. 2.1.4.5.1. Клієнт зобов`язаний не передавати Картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству.

Відповідно до п. 2.1.4.5.2. Клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Картки, доступу третіх осіб до Картки, в тому числі до інформації, нанесеної на неї.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до правоохоронних органів з приводу вчинення відносно нього шахрайських дій.

Крім того, Позивачем не надано доказів, що документи, на які оформлено Договір, були передані, втрачені, викрадені, тощо, тобто, на момент оформлення Договору вибули з його володіння.

Вищевикладене, спростовує доводи позивача про те, що Договір позики від 26.08.2019 на суму 1250,00 грн. укладений між ТОВ «Містер Мані» та ОСОБА_1 оформлений за відсутності волевиявлення і внутрішньої волі позивача.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відтак, з огляду на встановлені судом обставини, а також наявні в матеріалах докази, враховуючи норми закону, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, з огляду на що є підстави для відмови в їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 79-81, 83, 89, 263-265, 267 ЦПК України,ст.ст. 203, 215, 626-628, 512-514 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Містер Мані", треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", ОСОБА_2 про захист прав споживачів фінансових послуг відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Містер Мані», , адреса: 03067, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 4, корп.46.

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», , адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 .