Справа №478/1424/23 пров. №2/478/305/2023
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2023 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Казанківської селищної ради про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Казанківської селищної ради про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що рішенням Казанківської районної ради Миколаївської області №65/6 від 19 березня 1999 року «Про виділення земель для створення селянських (фермерських) господарств» ОСОБА_3 було надано у постійне користування земельну ділянку площею 50 га ріллі в межах з планом, для ведення селянського (фермерського) господарства, розташовану на території Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. На підставі зазначеного вище рішення ОСОБА_3 було видано Державний акт на право постійного користування землею серії І-МК №013462 від 06 квітня 1999 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №87. З метою використання земельної ділянки площею 50 га за цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства ОСОБА_3 було створено та зареєстровано Фермерське господарство «НАДІЯ» (ідентифікаційний код юридичної особи 30397424, місцезнаходження юридичної особи: 56032, Миколаївська область, Казанківський район, с. Новофедорівка).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Позивач ОСОБА_1 , є єдиним спадкоємцем майна та майнових прав померлого ОСОБА_3 , у тому числі і майнових прав засновника Фермерського господарства ФГ «НАДІЯ».

У вересні 2019 року позивачем ОСОБА_1 з`ясовано, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 19 грудня 2017 року за №14-15936/14-17 земельну ділянку постійного користування вилучено у Фермерського господарства «НАДІЯ» у зв`язку зі смертю засновника ОСОБА_3 . Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 12 червня 2019 року №195-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» було вирішено здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів щодо земельної ділянки площею 40,0 га, кадастровий номер :03:000:0095, як об`єкту перевірки, розташованої в межах території Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. Зазначена ділянка за кадастровим номером :03:000:0095 входить до складу ділянки, яка надана у постійне користування Фермерського господарства «НАДІЯ». Після проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо зазначеної ділянки за кадастровим номером :03:000:0095 Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області встановлено, що земельна ділянка на момент перевірки була засіяна технічною сільськогосподарською культурою соняшником.

Представник позивача вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області дійшло безпідставного висновку про те, що земельна ділянка була засіяна не Фермерським господарством «НАДІЯ», як це відбулося в реальності, а особисто позивачем ОСОБА_1 , внаслідок чого було складено протокол про адміністративне правопорушення від 29 серпня 2019 року №195-ДК/0298П/07/01/-19, в якому зазначено, що земельна ділянка площею 40,0 га земель сільськогосподарського призначення (рілля) державної власності, кадастровий номер :03:000:0095, яка розташована на території Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, була

самовільно зайнята та засіяна технічною культурою соняшником ОСОБА_1 , чим порушено вимоги ст.ст.125, 126, п. «б» ст.211 ЗК України. Внаслідок такого безпідставного висновку Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області повідомленням від 29 серпня 2019 року №195-ДК/0250ШК/11/01/-19 було винесено позивачу ОСОБА_1 вимогу про добровільну сплату розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, у розмірі 49481 грн 60 коп.

Так, заступник керівника Баштанської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та

Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області до позивача ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 квітня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 шкоду, завдану самовільним зайняттям земельної ділянки, розташованої в межах території Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, в сумі 49481 грн 60 коп. до бюджету Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області.

19 листопада 2021 року на виконання зазначеного вище рішення суду позивачем ОСОБА_1 було сплачено 49481 грн 60 коп.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2021 року визнано за позивачем ОСОБА_1 , у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 права засновника Фермерського господарства «НАДІЯ» в обсязі, визначеному Статутом господарства, державну реєстрацію якого проведено 28.11.2008 року, номер запису 1000444, .

Після документального оформлення своїх прав спадкоємця, у тому числі прав засновника Фермерського господарства «НАДІЯ», позивачем ОСОБА_1 , як головою фермерського господарства було ініційовано судовий спір щодо визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про вилучення з постійного користування Фермерського господарства «НАДІЯ» земельної ділянки.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 11 січня 2022 року задоволено позов Фермерського господарства «НАДІЯ», визнано незаконним та скасовано наказ від 19 грудня 2017 року №14-15936/14-17 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою», яким припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 50 га, розташованою на території Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області та наданої ОСОБА_3 для ведення селянського (фермерського) господарства «НАДІЯ» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-МК № 013462 від 06 квітня 1999 року.

Серед іншого, рішенням Господарського суду Миколаївської області від 11 січня 2022 року відхилені доводи Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про те, що господарство внаслідок смерті ОСОБА_3 втратив право постійного користування земельною ділянкою, наданою за актом. Судом встановлено, що Фермерське господарство «НАДІЯ» створено ОСОБА_3 для ведення селянського (фермерського) господарства, і саме до фермерського господарства, а не до громадянина ОСОБА_3 перейшли обов`язки землекористувача земельної ділянки з дня державної реєстрації (набуття статусу юридичної особи) фермерським господарством.

Представник позивача вважає, що викладеним підтверджується те, що земельна ділянка у спірний період засівалася не позивачем ОСОБА_1 , як фізичною особою, а Фермерським господарством «НАДІЯ», спадкоємцем прав засновника якого є позивач. Таким чином, після постановлення рішення Господарського суду Миколаївської області від 11 січня 2022 року відпали підстави вважати, що позивачем ОСОБА_1 було допущено самовільне зайняття земельної ділянки, наданої у постійне користування Фермерському господарству «НАДІЯ», а саме самовільний посів на ній соняшника, оскільки такі дії були вчинені у повній відповідності до норм законодавства, що свідчить про відсутність правових підстав для перерахування позивачем ОСОБА_1 коштів у сумі 49481 грн 60 коп. до бюджету Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області.

Посилаючись на зазначені вище обставини та на вимоги глави 83 ЦК України, ст.1212 ЦК України, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти в сумі 49481 грн 60 коп., судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 858 грн 88 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 24 листопада 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено здійснювати розгляд справи з повідомлення (викликом) сторін.

14 грудня 2023 року відповідачем Казанківською селищною радою, у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подано до суду відзив на позов, в якому зазначено, що грошові кошти в сумі 49481 грн 60 коп. були перераховані позивачем ОСОБА_1 в рахунок шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, розташованої в межах території Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області до бюджету Новофедорівської сільської ради на виконання рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 квітня 2020 року. Доказів того, що вищевказане рішення суду втратило чи змінило свою юридичну силу, в зв`язку з чим і відпала підстава отримання грошових коштів позивачем не надано. Наведене свідчить про безпідставність посилань позивача на положення ст.1212 ЦК України, як на підставу заявлених позовних вимог, тому просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі (а.с.58-61).

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про можливість розгляду справи в їхній відсутність, заявлені вимоги підтримую, просять задовольнити позов.

Відповідач Казанківська селищна рада Миколаївської області явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про дату, час і місце його проведення була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії І-МК №013462 від 06 квітня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №87, громадянину ОСОБА_3 , який мешкає в с. Великоолександрівка, на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Казанківської районної Ради народних депутатів Казанківського району Миколаївської області від 19 березня 1999 року №65/6, надана у постійне користування земельна ділянка площею 50 гектарів в межах згідно з планом, для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області (копія) (а.с.10-11).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12 липня 2016 року (копія) (а.с.12).

З повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області «Про сплату шкоди, заподіяної внаслiдок самовільного зайнятrя земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» від 29 серпня 2019 року №195-ДК/0250ШК/11/01/-19 вбачається, що згiдно з протоколом про адміністративне правопорушення вiд 29 серпня 20l9 року №195-ДК/0298П/07/01/-19 встановлено факт порушення вимог земельного законодавства, а саме самовільного зайняття земельної ділянки сільськогосподарського призначення, державної власності, площею 40 га, яка розташована на території Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, внаслідок чого заподіяно шкоду у розмірі 49481 грн 60 коп., тому ОСОБА_1 було запропоновано добровільно відшкодувати зазначену вище шкоду (копія) (а.с.13).

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 квітня 2020 року позовні вимоги заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури, в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 шкоду, завдану самовільним зайняттям земельної ділянки, розташованої в межах території Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, в сумі 49 481 грн 60 коп. до бюджету Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Миколаївської області, судовий збір в сумі 2102 грн. Рішення набрало законної сили 07 серпня 2020 року (копія) (а.с.14-15).

Постановою державного виконавця Казанківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Каленко А.В. від 19 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження за №63328037 з примусового виконання зазначеного рішення суду (копія) (а.с.16).

Постановою головного державного виконавця Казанківського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Каленко А.В. від 22 листопада 2021 року, на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», закінчено виконавче провадження за №63328037, у зв`язку зі сплатою боржником боргу у повному обсязі (копія) (а.с.18), що також підтверджується квитанцією №65 від 19 листопада 2021 року (копія) (а.с.17).

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корж М.В., Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Баштанська районна державна адміністрація Миколаївської області про визнання права на права засновника фермерського господарства в порядку спадкування за законом, задоволено повністю. Визнано за спадкоємцем ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 , права засновника Фермерського господарства «НАДІЯ», у визначеному Статутом господарства обсязі, державну реєстрацію якого проведено 28 листопада 2008 року, номер запису 1000444, , юридична адреса фермерського господарства: 56032, Миколаївська область, Казанківський район, село Новофедорівка. Рішення набрало законної сили 11 червня 2021 року (копія) (а.с.45-47).

Згідно статуту Фермерського господарства «Надія», затвердженого від 12 липня 2021 року (копія) (а.с.26-34), та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19 липня 2023 року (копія) (а.с.19) головою та засновником Фермерського господарства «Надія» є ОСОБА_1 .

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 11 січня 2022 року позов Фермерського господарства «Надія» задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано наказ від 19 грудня 2017 року №14-15936/14-17 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою», яким припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 50 га, розташованою на території Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області та наданої ОСОБА_3 для ведення селянського (фермерського) господарства «НАДІЯ» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-МК № 013462 від 06 квітня 1999 року. Рішення набрало законної сили 11 лютого 2022 року (копія) (а.с.20-22).

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі №6-3090цс15 вказано на те, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання.

Кондикція позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 також вказано на те, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

У постанові від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20 Верховний Суд роз`яснив наступне.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту ст.1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу ст.1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності.

Конструкція ст.1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст.1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.

Як встановлено матеріалами справи грошові кошти в сумі 49481 грн 60 коп. були перераховані позивачем ОСОБА_1 в рахунок шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки площею 40 га, кадастровий номер :03:000:0095, розташованої в межах території Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області до бюджету Новофедорівської сільської ради на виконання рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 квітня 2020 року, яке набрало законної сили та не скасоване вищою інстанцією.

Посилання представника позивача на рішення Господарського суду Миколаївської області від 11 січня 2022 року у справі №915/1446/2, як на підставу повернення коштів, суд не приймає до уваги оскільки зазначене рішення стосується прав Фермерського господарства «Надія», а не фізичної особи ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, суд не знаходить правових підстав для застосування вимог ст.1212 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки кошти стягнуті судовим рішенням та сплачені позивачем на виконання зазначеного рішення не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні вимог ст.1212 ЦК України.

Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст.ст.76, 81 ЦПК України, обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Казанківської селищної ради про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, віднести на його рахунок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 18.12.2023 року.

Суддя І.П. Сябренко