ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м.Суми

Справа №576/258/23

Номер провадження 22-ц/816/865/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 березня 2023 року, у складі судді Сапона О.В., ухвалене у м. Глухів,

в с т а н о в и в :

30 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи вимоги тим, що їх спільна дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою 1-го курсу магістратури групи ТПм-1-1 факультету «Економіка та право» за спеціальністю «Право» на денній формі навчання Національного транспортного університету на платній основі, стипендію не отримує, у зв`язку з чим потребує утримання з боку батька, який добровільно не надає їй матеріальної допомоги на період навчання, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення віку 23 років.

Стягування починати з 30 січня 2023 року та аліменти сплачувати матері - ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 1073,60 грн судового збору на користь держави.

Рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суд змінити зменшивши розмірі аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання з 1/5 до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Зазначає, що його щомісячний дохід становить 69376,05 грн, з яких 11418,05 грн - пенсія, 27958 грн - заробітна плата, 30000 грн - премія, і при визначенні судом аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, в розмірі1/5 частки від його доходу, сума аліментів становитиме 13875,02 грн, що значно перевищує встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2684 грн.

Вважає, що враховуючи розмір його щомісячного доходу, рівність обов`язку обох батьків щодо утримання дитини, визначений судом розмір аліментів є надмірним і має бути документально обґрунтованим, а витрати, які позивач планує понести на нявчання дочки підтверджені належними доказами. За відсутності доказів про необхідні витрати дочки на навчання (вартість підручників, проживання у гуртожитку чи оренди квартири, транспортні витрати), викликає сумніви, що вся сума аліментів буде витрачатися за цільовим призначенням на забезпечення потреб його дитини.

Вказує, що закінчення навчання дочки у січні 2024 року, плата за навчання за 2023-2024 року становить 30150 грн, тому визначення аліментів у розмірі 1/6 частині від усіх видів його доходу, буде цілком виправданою, розумною сумою, що відповідатиме інтересам повнолітньої дитини.

Зазначає, що на його утриманні перебуває малолітня дочка від іншого шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , він сплачує аліменти на підставі судового наказу у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, також постійно надає матеріальну допомогу своїм батькам похилого віку та несе витрати на своє лікування через травми, отримані при проходженні військової служби.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 20 лютого 2001 року по 13 листопада 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дочку - повнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7, 8).

За даними довідки ОСББ № 8 від 30 січня 2023 року ОСОБА_1 зареєстрована на проживає разом з дочкою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Відповідно до довідки Національного транспортного університету від 17 січня 2023 року № 758, ОСОБА_3 з 01 жовтня 2022 року є студенткою 1 курсу магістратури групи ТПм-1-1 факультету «Економіка та право» за спеціальністю «Право» на денній формі навчання. Термін навчання до 31 січня 2024 року (а.с. 9).

Згідно з договором № 33808-22 від 26 вересня 2022 року загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання становить 46900 грн, в тому числі за 2022-2023 навчальний рік - 30150 грн, за 2023-2024 навчальний рік - 16750 грн (а.с. 39).

Судовим наказом Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23 січня 2023 року (а.с. 27).

Відповідач ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій (а.с. 31).

Батьки відповідача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є пенсіонерами (а.с. 32).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та, визначаючи до стягнення аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/5 частини доходів відповідача, а не 1/4 частини його доходів, як просила позивач, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач, як батько дитини, зобов`язаний і має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, яка навчається на денній формі навчання, не має самостійного доходу, при цьому враховано матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, сплачує аліменти на неповнолітню дочку від іншого шлюбу, надає матеріальну допомогу своїм непрацездатним батькам.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За частиною 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що визначаючи розмір належних до стягнення аліментів, суд врахував усі істотні обставини, зокрема і ті, про які йдеться у позові та апеляційній скарзі, навів відповідні мотиви.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 щодо застосування статті 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається, повнолітня дочка сторін продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батька на період свого навчання.

Суд прийняв до уваги, що ОСОБА_3 навчається на платній основі за денною формою навчання, тому обмежена у можливості працювати та отримувати дохід для повноцінного задоволення своїх матеріальних потреб.

Врахувавши майновий стан відповідача, а саме: його працездатний вік, наявність постійної роботи та стабільного заробітку, отримання пенсії за вислугу років, наявність у нього обов`язку по сплаті аліментів на неповнолітню дочку від іншого шлюбу, надання ним матеріальної допомоги непрацездатним батькам-пенсіонерам, суд першої інстанції частково задовольнив позов.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом не досліджено його майновий стан, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у відзиві на позовну заяву (а.с. 22) він посилався на ті ж обставини, що і в апеляційній скарзі, які були оцінені судом у сукупності з наявними у справі доказами та враховані при ухваленні рішення.

Посилання відповідача на наявність у нього захворювань опорно-рухового апарату та інших, набутих під час проходження військової служби, і понесення ним витрат на лікування чи реабілітацію, у розмірі, який би унеможливлював сплату аліментів на повнолітньою дочку у період її навчання у визначеному судом розмірі, не підтверджено будь-якими доказами.

Надання відповідачем матеріальної допомоги непрацездатним батькам також не підтверджено доказами і не свідчить про їх перебування на його утриманні, оскільки вони є пенсіонерами і мають самостійний постійний дохід у вигляді пенсії.

Доводи відповідача про надмірність визначеного судом розміру аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, що становитиме 1/5 від близько 69000 грн - сукупного розміру його щомісячного доходу, який складається з пенсії, заробітної плати, премії, у співвідношенні із встановленим Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2684 грн, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки ст. ст. 182, 200 СК України визначено мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину, без встановлення обмежень розміру таких аліментів.

Позивачем надано суду докази понесення витрат на оплату навчання дочки (а.с. 40-44), а також вона має необхідність задоволення потреб у харчуванні, проживанні, придбанні одягу, канцелярського приладдя, проїзді.

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів на період навчання дочки сторін, на думку колегії суддів апеляційного суду, є розумним і співмірним з матеріальними можливостями відповідача утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина