Справа № 349/53/23
Провадження № 22-ц/4808/809/23
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на додаткове рішення Рогатинського районного суду від 28 квітня 2023 року під головуванням судді Рибія М.Г. у м. Рогатин,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішенням Рогатинського районного суду від 13 березня 2023 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Вирішено стягувати, починаючи з 05.01.2023, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500 грн щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття.

Вирішено допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Снігур Г.М., 15.03.2023 звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення у цій цивільній справі.

В заяві зазначила, що 19.12.2022 нею та ОСОБА_1 укладено договір про надання професійної правничої допомоги. При розгляді справи ОСОБА_1 понесла судові витрати, що складаються з витрат за надання професійної правничої допомоги, сплатила кошти за надання такої у розмірі 3 250 грн. Також вказала, що «гонорар успіху» є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Просила ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 250 грн.

Додатковим рішенням Рогатинського районного суду від 28 квітня 2023 року задоволено частково заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 750 грн витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість додаткового рішення суду.

Вказує, що позивачем належними доказами доведено понесені витрати на правову допомогу, а в суду першої інстанції відсутні підстави для зменшення розміру понесених судових витрат.

Також під час представництва інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції прибуття та очікування судового засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому, адвокат витрачає на це свій час. Відтак, час, який витрачений адвокатом на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації на рівні з іншими витратами, який підтверджений належним доказом.

Крім цього, судом першої інстанції не наведено мотивів відхилення компенсації «гонорару успіху», що є порушенням вимог ЦПК України.

Просить додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 250 грн.

ОСОБА_2 правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У засідання апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Снігур Г.М. не з`явилася, просила апеляційну скаргу слухати без її участі і її вимоги задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене та необхідність дотримання судом строків розгляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод у розгляді справи в зв`язку з неявкою сторін не вбачає.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи таке.

Встановлено, що ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 просила стягнути з нього аліменти на дитину в розмірі 10 000 грн щомісяця.

Рішенням Рогатинського районного суду від 13 березня 2023 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Вирішено стягувати, починаючи з 05.01.2023, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500 грн щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Вирішено допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Представник ОСОБА_1 15.03.2023 звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення у цій цивільній справі та просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 250 грн.

До заяви долучила копії:

договору про надання професійної правничої допомоги від 19.12.2022 та додаткову угоду № 2 до нього від 19.12.2022, в якій визначено вартість послуг адвоката: написання позову - 1 000 грн; написання адвокатського запиту - 500 грн; участь в судовому засіданні - 1 000 грн; відрядження - 1 500 грн; а також визначено гонорар успіху - 5 000 грн;

чеку від 23.02.2023 про вартість квитка Львів-Рогатин - 113,50 грн;

акта здачі-приймання від 23.02.2023 щодо послуги «відрядження» в судове засідання 23.02.2023 на суму 750 грн та квитанцію про оплату цієї суми 23.12.2022;

акта здачі-приймання від 23.02.2023 щодо послуги «написання адвокатського запиту» від 23.12.2022 на суму 500 грн та квитанцію про оплату цієї суми 23.12.2022;

акта здачі-приймання від 28.02.2023 щодо послуги «написання позову» на суму 1 000 грн та квитанцію про оплату цієї суми 28.12.2022;

акта здачі-приймання від 23.02.2023 щодо послуги «участь в судовому засіданні» 23.02.2023 на суму 1 000 грн та квитанцію про оплату цієї суми 21.01.2023;

Також заявником додано детальний опис робіт, в якому зазначено надані послуги: написання позову - 1 000 грн; написання адвокатського запиту - 500 грн; участь в судовому засіданні - 1 000 грн; відрядження - 750 грн; а також визначено гонорар успіху - 5 000 грн.

Згідно п. 3.1. договору про надання професійної правничої допомоги від 19.12.2022 розмір оплати та порядок розрахунку проводиться у відповідності із Додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.2. договору розмір «гонорару успіху» адвоката та порядок його оплати визначається Додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції з урахуванням принципу співмірності витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаної адвокатом роботи, взяв до уваги умови договору про надання професійної правничої допомоги ї обґрунтовано виходив з того, що представник позивача не довела надання послуги з написання адвокатського запиту та понесення витрат на відрядження в сумі 750 грн, а не 113,50 грн. Також суд першої інстанції зазначив, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, з огляду на необхідність дотримання принципу співмірності витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаної адвокатом роботи, обґрунтовано визначив їх у розмірі 3 000 грн і, враховуючи часткове задоволення позовних вимог в розмірі 25 %, дійшов вірного висновку про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Безпідставним є посилання апелянта, що позивачем належними доказами доведено понесені витрати на правову допомогу, а в суду першої інстанції відсутні підстави для зменшення розміру понесених судових витрат.

Матеріали справи не містять доказів надання адвокатом клієнту такої послуги вартістю 500 грн як написання адвокатського запиту, а також понесення витрат на відрядження в сумі 750 грн.

Також судом першої інстанції враховано витрати на представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції та участь у судовому засіданні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності цих витрат. Визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними у зв`язку із наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги.

Колегія суддів вважає, що категорія цієї справи не є складною, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній, не є складними та не можуть займати значних витрат часу на їх виготовлення.

Посилання в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не наведено мотивів відхилення компенсації «гонорару успіху» є безпідставними.

Суд першої інстанції вказав, що повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами та не впливають на правильність і обґрунтованість судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено додаткове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Рогатинського районного суду від 28 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 червня 2023 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин