Провадження № 2/537/11/2023
Справа № 537/961/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2023 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Дядечко І.І., за участі секретаря Скічко Н.В., представника відповідача адвоката Шудрі В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

Позивач КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Теплоенерго» борг за спожиту теплову енергію та гарячу воду у сумі 15 511 грн 23 коп., що утворився за період з 01 листопада 2018 року по 31 січня 2021 року, нараховані на суму заборгованості 3% річних в сумі 535 грн 98 коп., інфляційні витрати в сумі 849 грн 05 коп. судовий збір у сумі 2 270 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області відповідно до положень ст.6 ЗУ Про житлово-комунальні послуги є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. Позивач, КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, надає комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачу ОСОБА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , згідно особового рахунку № НОМЕР_1 . В результаті невиконання відповідачем зобов`язань по оплаті наданих послуг станом на 04 березня 2021 року утворилась заборгованість (за період 01.11.2018 по 31.01.2021) в розмірі 15 511 грн 23 коп.. Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України боржнику на суму заборгованості нараховано 3% річних в сумі 535 грн 98 коп. та інфляційні в сумі 849 грн 5 коп. Оскільки, в добровільному порядку відповідач не сплачує заборгованість за надані послуги, позивач змушений були звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

18.05.2022 відповідачем подано до суду відзив, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що року 23.09.2019 Крюківський районний суд м. Кременчука видав судовий наказ про

стягнення з нього на користь комунального підприємства «Теплоенерго» заборгованість за

спожиту теплову енергію та гарячу воду, в період з 01.11.2018 року по 01.05.2019 року в розмірі 5 301 грн. 62 коп., встановлений індекс інфляції в розмірі 347,19 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 94,26 грн., судового збору в сумі 192,10 грн. 26.03.2020 Крюківський районний суд м. Кременчука своїм рішення скасував судовий наказ № 537/2318/18 від 23.09.2016 року за заявою КП «Теплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з нього заборгованості за спожиту теплову енергію, в зв`язку зі спором по нарахованій заборгованості за теплову енергію. 15.04.2021 ним було подано позовну заяву до Крюківського районного суду м.Кременчука до КП «Теплоенерго», яким просив зобов`язати зробити перерахунок за послуги з централізованого опалення та внести відомості до Єдиної Автоматизованої Системи Оплати комунальних послуг з урахуванням перерахунку споживання теплової енергії тепло стояками за відсутності пристрої опалення. Вважає, що вимоги позивача надумані і не відповідають закону. Тому просить суд при ухваленні рішення врахувати подану ним позовну заяву до КП «Теплоенерго» від 15.04.2021.

21.05.2021 відповідачем подано до суду заяву про долучення доказів до матеріалів справи, відповідно до відзиву на позовну заяву.

27.05.2021 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що відсутність у квартирі опалювальних приладів (батарей), про що стверджує відповідач у відзиві, не означає відсутність споживання послуг з централізованого опалення , оскільки внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири відповідача свідчить про виконання послуг позивачем, про що зазначено у постанові Верховного суду України від 11.11.2015. Таким чином, КП «Теплоенерого» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, відповідач користувався житлово комунальними послугами, а тому зобов`язаний оплатити надані послуги.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 червня 2021 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі №537/1410/21 (провадження №2/537/812/2021) за позовом ОСОБА_1 до КП «Теплоенерго» про визнання незаконними дій щодо нарахування плати за послуги з централізованого опалення, скасування тарифу на оплату послуг з тримання будинків і споруд та прибудинкових територій, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 вересня 2021 року поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 квітня 2022 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі №537/5790/21 (провадження №2/537/342/2022) за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання незаконними дій щодо нарахування плати за послугу з централізованого опалення і зобов`язання зробити перерахунок.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 травня 2023 року поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду.

Представник позивача КП «Теплоенерго» Головньова Л.М. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була належним чином повідомлена, при цьому надала суду заяву згідно якої просить справу розглядати без її участі, позов підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача адвокат Шудря В.І. в судовому засіданні в задоволені позовних вимог просив відмовити в зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно обгрунтовуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд, заслухавши представника віджповідача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом та зокрема підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4743201, сформованого 12.06.2013, позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 , позивач КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської областінадає відповідачу ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Спірні відносини, що виникли у процесі надання споживачам послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення у період з листопада 2018 по квітень 2019 регулювалися Законом України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV від 24.06.2004.

Спірні відносини, що виникли у процесі надання споживачам послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення за травня 2019 року по 31 січня 2021 включно регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІ від 09.11.2017.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV від 24.06.2004 до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV від 24.06.2004 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІ від 09.11.2017 до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІ від 09.11.2018 індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІ від 09.11.2017 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно ст.162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Надання послуг з централізованого опалення у спірні періоди регулювалося «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Згідно цих Правил за наявності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку (п.12 Правил).

Для звільнення від оплати за комунальні послуги особа повинна у встановленому порядку відмовитись від таких послуг та не здійснювати фактичного користування ними.

Представник відповідача на обґрунтування заперечень проти позову посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 фактично не здійснював користування послугами КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з постачання теплової енергії, оскільки у квартирі відповідача відсутні пристрої опалення, які були демонтовані у зв`язку з їх непридатністю для використання та усунення аварійного стану. Робочим проектом опалення квартири визначено обсяг тепла, що надходить до неї. Відповідно до проекту в квартиру постачається 0,057 Гкал, що в перерахунку на тариф становить 96,28 грн, які сплачувалися відповідачем щомісяця. Оскільки тепло до квартири надходить виключно за рахунок стояків, то плата повинна обраховуватися з урахуванням відсутності пристроїв опалення. Отже, вважає, що за період з листопада 2018 року по березень 2021 року ОСОБА_1 безпідставно нараховано плату за послуги з централізованого опалення в повному обсязі, а тому в задоволені позову просить відмовити.

Як встановлено судом, позивач 18.07.2016 звернувся до КП «Теплоенерго» з заявою, де просив зафіксувати факт відключення батарей, у зв`язку з тим, що вони прийшли в непридатність та повідомив про неможливість їх встановлення протягом 2016-2017 років, в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.

Як вбачається з акту обстеження № 353/16-7 від 27.07.2016 комісією було встановлено факт самовільного демонтажу опалювальних приладів у квартирі, належній позивачу, а саме в двох кімнатах та на кухні. Прилади знаходяться в квартирі. На трубопроводі встановлений вентель та заглушки. Згідно правил користування теплової енергії комісією рекомендовано відповідачу відновити самовільно демонтовані опалювальні прилади до 15.08.2016.

Заявою від 16.08.2016 ОСОБА_1 повторно повідомив відповідача про самостійний демонтаж приладів опалювання та просив документально зафіксувати і встановити пломби.

На вказане звернення КП «Теплоенерго» надано відповідачу відповідь від 30.08.2016 за вих.№6-1357, яким зобов`язано відповідача до початку опалювального періоду відновити систему опалення відповідно до проекту та повідомлено, що відсутність приладів опалення не є підставою для перерахунку відповідно до Постанови КМУ №151 «Про затвердження Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості».

06.09.2016 вих. №05-1397 КП «Теплоенерго» звернулося до КЖЕП «Автозаводське» з заявою, відповідно до якої повідомило про самовільне втручання ОСОБА_1 в систему опалення багатоквартирного будинку та її пошкодження.

17.10.2017. представником теплової інспекції КП «Теплоенерго» Мартинову І.І було винесено акт-припис, яким визначено останнього відповідальним за збереження пломб.

31.08.2020 відповідач звернувся до КП «Теплоенерго» з заявою, згідно якої повідомив про відсутність в квартирі пристроїв опалення , опломбування пломбами КП «Теплоенерго» запірних кранів, утеплення стояків та просив зробити перерахунок починаючи з 2018 року за послуги з централізованого опалення з урахуванням зроблених ним оплат за опалення в розмірі 100 грн, та внести відомості до Єдиної Автоматизованої Системи Оплати комунальних послуг з урахуванням перерахунку споживання теплової енергії тепло стояками за відсутності пристроїв опалення.

На вказане звернення КП «Теплоенерго» надано відповідачу відповідь від 17.09.2020 за вих.№09-12-М-03/205, згідно якої роз`яснено процедуру відключення від системи централізованого опалення та відмовлено в проведені перерахунку за послугу централізованого опалення, оскільки дії відповідача розцінюються як самовільне втручання в будинкову систему, а тому у КП «Теплоенерго» відсутні законні підстави для проведення перерахунку.

Як встановлено судом ОСОБА_1 звертався до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з заявою щодо надання дозволу на відключення приладів опалення квартири АДРЕСА_2 .

Листом від 23.10.2020 за вих.№М-02-25/5318 виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області повідомив ОСОБА_1 , що Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, який діяв до 17.09.2019 та Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169, передбачено відключення окремих житлових будинків від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води за рішенням співвласників багатоквартирного будинку. До постійно діючої комісії з питань щодо відключення споживачів від системи (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не зверталися. Рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області дозволу на відключення квартири АДРЕСА_2 не надавалось.

Згідно з пунктами 24, 25 «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які діяли до 02.02.2022 року споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Пунктом 26 «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169 затверджено новий Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, який передбачає таке відключення виключно на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної цим Порядком процедури.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження дотримання відповідачем встановленого законом порядку відключення від централізованого опалення.

Надані до суду фотографії приміщення, в якому відсутні батареї та здійснюються ремонтні роботи, не беруться судом до уваги, оскільки на даних фотографіях відсутні будь-які відомості, що свідчать про те, що вони зроблені саме в спірному приміщенні.

Крім того, вказані фотографії приміщення, а також акт обстеження від 27.07.2016 та акт-припис від 17.10.2017, відповідно до яких зафіксовано відсутність на дату обстеження опалювальн6их приладів в квартирі відповідача, не можна вважати доказом відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання з дотриманням встановленого законом порядку.

Відповідачем суду також надано копію робочого проекту опалення квартири АДРЕСА_2 , який суд до уваги не приймає, оскільки на ньому відсутні будь-які відмітки чи погодження з КП «Теплоенерго» або іншими контролюючими органами, та доказів такого погодження відповідачем суду не надано.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.08.2022, яке постановою Полтавського апеляційного суду від 13.02.2023 залишено без змін, позивач ОСОБА_1 звертався до КП Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання незаконним дій щодо нарахування плати за послугу з централізованого опалення, з метою доведення відсутності боргових зобов`язань у ОСОБА_1 перед КП «Теплоенерго» за період з 01.11.2018 по 31.01.2021.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.08.2022 в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено, встановлено, що КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як виконавець послуг з централізованого опалення мав право на нарахування та отримання оплати наданої послуги за період з 01.11.2018 по 31.01.2021.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно з пунктом 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири, належної відповідачу ОСОБА_1 свідчить про надання послуг КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

За таких обставин судом встановлено, що ОСОБА_1 самовільно, без законних на те підстав, відключив свою квартиру від мереж централізованого опалення, в той час як КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської областіфактично надавало послугу з теплопостачання у будинок, де знаходиться квартира відповідача. При цьому відповідач оплачував дану послугу частково, що призвело до виникнення заборгованості.

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15, № 6-1706цс15 та від 19.08.2019 у справі № 226/1437/16-ц.

Також суд враховує приписи законодавства, згідно з якими навіть у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання), споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

За приписами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний: за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини, дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Статтею 383 ЦК України зазначено, що власник житла повинен використовувати належне йому майно (квартиру, будинок) за цільовим призначенням, тобто для проживання. забезпечувати його схоронність, утримувати у належному санітарному та технічному стані, утримуватись від руйнування або псування , підвищувати благоустрій житла та ін. Ремонт та інші зміни власник має право проводити, якщо вони не призведуть до порушень або обмежень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог та правил експлуатації будинку.

Отже, саме відповідач зобов`язаний підтримувати систему централізованого опалення в квартирі у належному стані.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що відповідач зобов`язаний був своєчасно і в повному обсязі оплачувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води; доводи представника відповідача щодо неправомірності нарахування позивачем оплати за послуги з централізованого опалення через фактичне невикористання відповідачем цих послуг у зв`язку з відсутністю приладів опалення у квартирі з урахуванням наведених норм законодавства є необґрунтованими.

Із наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що за період з 01 листопада 2018 року по 31 січня 2021 року включно, заборгованість відповідача перед КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської областіза надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води складає 15 511 грн 23 коп.

Як встановлено судом, розрахунки заборгованості проведено у відповідності до п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно дост. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки судом встановлено, що послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води позивачем фактично надаються але їх оплата відповідачем проводиться не в повному обсязі, сума боргу підтверджена даними по особовому рахунку та відповідними розрахунками сум заборгованості, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію, гарячу воду.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Верховний Суд України у постановах від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14 та від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18 сформував правові позиції, в яких вказав на те, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні плати від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем на суму заборгованості за період з 01 листопада 2018 року по 31 січня 2021 року нараховано встановлений індекс інфляції у розмірі 849 грн 5 коп. та 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 835 грн 98 коп., що відображено у відповідному розрахунку 3% річних та інфляційних по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки відповідачем частково не вносилася плата за надані комунальні послуги, а саме за спожиту теплову енергію, гарячу воду, що призвело до порушення права КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на своєчасне та повне отримання плати за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, то суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з- відповідача встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми заборгованостіє законними, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, а також те, що відповідач належним чином не сплачує послуги, надані позивачем, що підтверджується розрахунком заборгованості, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості та її розміру, не надав суду доказів, що заборгованість виникла не з його вини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору складає 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто на час звернення КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з даним позовом до суду, розмір судового збору становив не менше 2 270 ,00 грн.

Як встановлено судом та зокрема підтверджується платіжним дорученням № 6215 від 16.05.2019, КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за подання до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду, в період з 01.11.2018 по 01.05.2019, було сплачено судовий збір в розмірі 192 грн 10 коп.

23.09.2019 Крюківським районним судом м.Кременчука по справі №537/2318/19, провадження № 2-н/537/821/2019 за заявою КП «Теплоенерго» було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 , заборгованість за спожиту теплову енергію та гарячу воду, в період з 01 листопада 2018 року по 01 травня 2019 року в розмірі 6301 грн 62 коп., 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості, в розмірі 94 грн 26 коп., інфляційні витрати в розмірі 347 грн 19 коп. та судовий збір в розмірі 192 грн 10 коп. на користь комунального підприємства «Теплоенерго», який в подальшому ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.03.2020 скасовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Як вбачається з платіжного доручення №6761 від 04.03.2021, КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області при пред`явленні до суду позову ОСОБА_1 , здійснено доплату судового збору у розмірі 2 077,90 грн..

Тобто КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за подання позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення боргу, фактично було сплачено судовий збір в розмірі 2 270, 00 грн, що відповідало вимогам п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Враховуючи викладене, а також те, що у матеріалах справи наявні докази, які підтверджують сплату позивачем судового збору за подання позову до суду у розмірі 2 270,00 грн, позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст. 5, 10, 13, 19, 76-81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, ст. 610, 611, 625, 629 ЦК України, ст. 162 ЖК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, адреса місцезнаходження: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Софіївська, будинок 68, (р/р НОМЕР_3 у АБ «Укргазбанк»), заборгованість за спожиту теплову енергію, гарячу воду у розмірі 15 511 грн 23 коп. (п`ятнадцять тисяч п`ятсот одинадцять грн 23 коп.) за період з 01 листопада 2018 року по 31 січня 2021 року включно, встановлений індекс інфляції у розмірі 849 грн 5 коп. (вісімсот сорок дев`ять грн 5 коп.), 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 535 грн 98 коп. (п`ятсот тридцять п`ять грн 98 коп.) за період з 01 листопада 2018 року по 31 січня 2021 року включно, та судовий збір сплачений позивачем при подачі позову в сумі 2 270 грн 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 червня 2023 року.

Суддя І.І.Дядечко