Справа № 642/4173/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2023 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Колесник С.А.., розглянувши цивільну справу № 642/4173/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про визнання недійсним кредитного договору та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із позовною заявою до відповідача ПАТ «Державний ощадний банк», відповідно до якої просить визнати недійсним Кредитний договір № 2093 від 11.09.2007 року між Банком та Позичальником - ОСОБА_3 з підстав його вчинення під впливом обману; зобов?язати Відповідача повернути Позивачу ОСОБА_1 9590 доларів США, що були набуті Відповідачем; судові витрати Позивача стягнути з Відповідача на користь Позивача; зобов"язати Відповідача відшкодувати збитки Позивача у подвійному розмірі; стягнути з Відповідача компенсацію моральної шкоди у розмірі 120 000 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01.08.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11.10.2023 цивільну справу направлено за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

14.12.2023 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була передана судді Колесник С.А.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивач зазначає, що даний позов пов`язаний з захистом прав споживачів і на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» він звільнений від сплати судового збору.

Однак, суд не погоджується з вказаним, з огляду на наступне.

Договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням нею обов`язків як найманим працівником, то такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

У частинах першій, другій статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частин першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договір поруки є додатковим, акцесорним зобов`язанням, який забезпечує належне виконання основного зобов`язання та виникає за умови існування основного. Тому сторона такого договору не є споживачем, оскільки вказаний договір не направлений на задоволення потреб поручителя.

Зазначений правовий висновок висловлений у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 755/11648/15-ц; Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/11937/16-ц та від 03 липня 2019 року у справі № 757/28305/15-ц.

Таким чином, оскільки поручитель ОСОБА_1 є стороною акцесорного зобов`язання, він не є споживачем і Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено поширення на сторони акцесорних договорів його положень.

У зв`язку з вищевикладеним позивач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно вимог Закону України «Про судовий збір» позивач повинен оплатити судовий збір за подання усіх позовних вимог, як немайнового характеру кожної вимоги, так і майнового.

Так, позивачем заявлено три позовні вимоги: перша - визнання кредитного договору недійсним (немайнова вимога); друга - зобов`зання повернету позивачу 9 590 долларів США (майнова вимога); третя - стягнення з відповідача компенсацію моральної шкоди у розмірі 120 000 грн. (майнова вимога).

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 вказаної статті ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 рік складає 2684,00 грн.

Так, позивачу за першу вимогу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (2684 Х 0,4).

Що стосується другої майнової вимоги, яка вказана в іноземній валюті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: фізичною особою або фізичною особою підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на день подачі позову 24.07.2023 встановлений курс НБУ гривні щодо 1 долара США становить 40,6643 грн, а тому 9 590 доларів еквівалентно 389 970,67 гривні.

Тому позивачу за другу вимогу необхідно сплатити судовий збір у розмір 3 899,71 грн. (389 970,67 Х 1%).

Що стосується вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмір 120 000 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви про відшкодування моральної шкоди 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку з викладеним позивачу необхідно сплатити 2684,00 грн. (1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За змістом ч. 2 вищевказаної статті в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, то позивачу необхідно: надати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 7 657 грн. 31 коп. ( 1073,60 + 1899,71 + 2684,00).

Отже, позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали у встановлений строк, тобто якщо вказані недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Керуючись ст. ст. 43, 175, 177,187,260,261,353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про визнання недійсним кредитного договору та стягнення моральної шкоди - залишити без руху, надавши позивачу строк у п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку неусунення зазначених недоліків заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Колесник С.А.