Справа № 450/1876/22 Провадження № 2/450/122/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Хамуляк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АРКС» про відшкодування матеріальної шкоди,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 29595,53грн. та судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що 25.06.2019р. в м. Львові мала місце ДТП за участю застрахованого автомобіля марки BMW525D д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 визнано винною в настанні ДТП та вказано, що автомобіль BMW525D д.н.з. НОМЕР_1 зазнав пошкоджень. У результаті даної ДТП було пошкоджено автомобіль BMW525D д.н.з. НОМЕР_1 , застрахований ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно з умовами договору добровільного страхування № FO-00236457 від 30.10.2018р. Власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача із заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту. З метою визначення вартості відновлювального ремонту проведено огляд пошкодженого автомобіля, про що складено акт огляду ТЗ, та рахунок № НОМЕР_3 , рахунок № НОМЕР_4 , відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 75214, 32 грн. На підставі розрахунку суми страхового відшкодування, було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 62506,32 грн. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в АТ «СК АРКС» згідно полісу АО3467625 позивач звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Проте, АТ «СК АРКС» задовольнило заяву лише на суму 32910,79грн., що покриває частину витрат позивача. Відповідно до ст.27 ЗУ "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Різниця між завданою шкодою відповідачем і шкодою, яка була відшкодована страховою компанією відповідача складає 29595,53грн. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 29595, 53 грн. та судові витрати.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив. Вказав, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, яким має виступати страхова компанія АТ «СК «АРКС». На момент ДТП відповідач мав застраховану цивільну відповідальність згідно полісу ОСЦПВ АО 3467625 в ПРАТ СК АКСА Страхування (ПРАТ СК АРКС). Ліміт відповідальності складав 100000,00грн. за шкоду, завдану майну з франшизою 2000,00грн. Транспортний засіб потерпілого BMW525D д.н.з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску. Згідно п.7.28 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, коефіцієнт зносу не застосовується до транспортних засобів іноземного виробництва, якщо їх вік не перевищує 7 років. Отже при нарахуванні розміру матеріального збитку по транспортному засобу ОСОБА_2 коефіцієнт фізичного зносу не застосовується.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак представник подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25.06.2019р. о 09 год.20 хв.у м. Львові, по вул. Луганській, 10, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 не була уважна, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем BMW525D д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.07.2019р. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована за полісом № АК 8248989 в АТ "СК "АРКС"».

Пошкоджений з вини відповідача автомобіль BMW525D д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований в ПрАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № FO-00236457 від 30.10.2018р., згідно п. 3.5 якого відшкодування збитків проводиться без урахування зносу деталей застрахованого ТЗ. У відповідності до умов вказаного договору страхування ПрАТ «Страхова група «ТАС» взяла на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

08.07.2019р страхувальник ОСОБА_3 звернувся до позивача з повідомленням про подію з транспортним засобом та заявою про виплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту.

ПрАТ «Страхова група «ТАС» складено Страховий акт № 23/69в/17/2019 відповідно до якого подія була визнана страховим випадком, а збитки, яких зазнав страхувальник підлягають відшкодуванню у розмірі 62 506, 32 грн.

ПрАТ «Страхова група «ТАС» складено розрахунок страхового відшкодування як Додаток № 1 до Страхового акту № 23/69в/17/2019 згідно якого сума страхового відшкодування склала 75214,32 грн.

Згідно платіжного доручення №37250 від 15.07.2019р. позивач виплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування згідно договору № FO-00236457 від 30.10.2018р. у розмірі 62506,32грн.

Згідно платіжного доручення №594_592 від 11.09.2019р. АТ «СК «АРКС» виплатило позивачу страхове відшкодування згідно акту за регресною вимогою у сумі 30 910, 79 грн.

Згідно платіжного доручення №594_760 від 11.09.2019р. АТ «СК «АРКС» виплатило позивачу страхове відшкодування згідно акту у сумі 2000,00грн.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом Українивід 01.07.2004року №1961-IV«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортнихзасобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Відповідно до ст.5цього Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).

За змістом Закону №1961-IV (ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексуУкраїни визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи з викладеного можна зробити висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18000/15-ц Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1липня 2004року №1961-IV«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортнихзасобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993Цивільного кодексуУкраїни та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За матеріалами справи встановлено, що цивільна відповідальність завдавача шкоди на час ДТП була застрахована у АТ «СК «АРКС» яка визнала дану ДТП страховим випадком та сплатила страхове відшкодування у розмірі 32 910, 79 грн.

Позивач звернувся з позовними вимогами до відповідача в порядку суброгації, оскільки вважає, що відшкодувавши потерпілому шкоду, завдану внаслідок ДТП, набув тим самим права потерпілого на відшкодування з винної особи чи страховика, у якого було застраховано цивільну - правову відповідальність винної у ДТП особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом саме на позивача покладається обов`язок довести ті обставини, які є підставою для звернення, в тому числі порушення права з боку відповідача.

З висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи № 23/23 від 19.07.2023р. вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу BMW525D д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП 25.06.2019р. становила 855749,00грн. Величина коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу BMW525D д.н.з. НОМЕР_1 становить 0,0. Вартість ремонту транспортного засобу BMW525D д.н.з. НОМЕР_1 на дату огляду транспортного засобу становила 75304,24грн. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля BMW525D д.н.з. НОМЕР_1 станом на дату ДТП становила 75 304, 24 грн.

Натомість з розрахунку суми страхового відшкодування від 03.09.2019р. ПрАТ «СК «АРКС» здійснено на підстав претензії від 08.08.2019р. за виключенням №1 Двері та №4 ущільнювач кришки багажника, вартість відновлювального ремонту визначено 51559,52грн., коефіцієнт фізичного зносу 0,48 (визначений на підставі розрахунку фізичного зносу ДТЗ); розмір збитку 32 910, 79 грн.

Вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача (вартість відновлювального ремонту) становить 75 304, 24 грн., та коефіцієнт фізичного зносу становить 0,0, що підтверджується висновком експерта.

Так як ліміт відповідальності страховика (100 000,00 грн.). покриває розмір заподіяної позивачу майнової шкоди, пов`язаної з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу в результаті ДТП згідно вимог ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підстав для стягнення майнової шкоди з відповідача немає.

Натомість позивачем не доведено, що розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог, слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.03.2023 року було призначено судово автотоварознавчу експертизу, витрати за проведення якої покладено на відповідача.

За результатами проведення експертизи, було надано висновок № 23/23 від 19.07.2023 року.

Згідно квитанції від 24.05.2023 року ОСОБА_1 було здійснено оплату за проведення експертизи у розмірі 6 000, 00 грн.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат , за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першої-третьої, восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представником відповідача на підтвердження понесених стороною відповідача витрат на правничу допомогу надано : договір про надання правової допомоги № 68/2019 від 21.11.2019 року; додаток № 1 до договору № 68/2019 від 08.11.2022 року; акт № 1 про надання послуг від 22.09.2023 року; платіжну інструкцію від 21.11.2022 року.

Договір про надання правової допомоги № 68/2019 від 21.11.2019 року укладено між адвокатом Огородник Олегом Ігоровичем та ОСОБА_1 . Відповідно п. 3 Договору оплата послуг виконавця по домовленості. Сторони за взаємною згодою можуть як збільшити, так і зменшити гонорар.

Відповідно до Додатку № 1 до договору № 68/2019 від 08.11.2022 року, а саме п. 1 сторони домовилися, що правова допомога передбачена предметом цього договору, з приводу представництва клієнта у Пустомитівському районному суді Львівської області у справі № 450/1876/22 оплачується клієнтом виконавцю з розрахунку фіксованої суми в розмірі 10 000, 00 грн., незалежно від переліку послуг, об`єму виконаної роботи та кількості витраченого виконавцем часу. Гонорар адвоката є фіксованим в розмінні ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до платіжної інструкції від 21.11.2022 року № 387922221 ОСОБА_1 на виконання умов договору № 68/2019 від 21.11.2019 року оплатила 5 000, 00 грн.

Відповідно до акту № 1 про наданні послуги згідно договору № 68/2019 від 22.09.2023 року, загальна сума до оплати згідно Акту становить 10 000, 00 грн., фіксованого гонорару.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Таким чином з врахування, що в задоволенні заявлених позовних вимог позивачу відмовлено, інтереси відповідача представляв адвокат Огородник О.І. ним надані належні докази на підтвердження понесених витрат, з позивача на користь відповідача, слід стягнути 10 000, 00 грн. витрат на правничу допомогу та 6 000, 00 грн. понесених витрат за проведення судово автотоварознавчої експертизи в межах вказаної цивільної справи.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_5 витрати за проведення судово автотоварознавчої експертизи в розмірі 6 000 (шість тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_5 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. (десять тисяч гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач : Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», , 03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», , 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8.

Повний текст судового рішення складено 08.11.2023 року.

СуддяН. Б. Добош