Справа № 760/8255/21
Провадження № 2/760/178/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Козленко Г.О.,

при секретарі: Дубаніній О.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мікайилова Р.Р.,

представника третьої особи Цапенко С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк», третя особа: Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування запису про обтяження та припинення обтяження (арешту), -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Солом`янського районного суду м Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Укргазбанк», третя особа: Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), згідно з яким просила:

- скасувати постанову ВП № НОМЕР_2 від 10.08.2007, ВДВС Солом`янського РУЮ м.Києва, та постанову ВП № НОМЕР_1 від 18.07.2008, ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва, на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено записи про обтяження № 5516158 від 20.08.2007 та №7652344 від 30.07.2008 невизначеного майна, всього майна (рухомого та нерухомого майна), яке належить ОСОБА_3 , та припинити відповідні обтяження речових прав (арешт нерухомого майна), зокрема, з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- припинити обтяження (зняти арешт) з усього рухомого та нерухомого майна (невизначеного майна, всього майна), коштів, інших цінностей, що належить ОСОБА_3 , та перебуває на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, яке було вчинено на підставі Постанови ВП № НОМЕР_2 від 10.08.2007 та Постанови ВП № НОМЕР_1 від 18.07.2008 в межах виконавчих проваджень ВП № НОМЕР_2 та ВП № НОМЕР_1, що знаходились на виконанні Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) (ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.08.2007 було внесено запис про обтяження (реєстраційний номер обтяження № 5516158) про арешт всього майна ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 ), що підтверджується інформаційною довідкою № 239772466 від 05.01.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Арешт було накладено на підставі постанови ВП № НОМЕР_2, виданої ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва 10.08.2007, в рамках виконавчого провадження НОМЕР_3.

30.07.2008 було внесено запис про обтяження (реєстраційний номер обтяження №7652344) про арешт всього майна ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 ), що підтверджується інформаційною довідкою № 239772466 від 05.01.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Арешт було накладено на підставі постанови ВП НОМЕР_1, виданої ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва 18.07.2007, в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1.

11.03.2021 представником позивача було скеровано адвокатський запит до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з приводу стану виконавчих проваджень АСВП НОМЕР_3 та АСВП № НОМЕР_1 та надання копій матеріалів виконавчих проваджень, відкритих відносно ОСОБА_2 .

У березні 2021 року від Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла відповідь від 22.03.2021 на вищевказаний адвокатський запит, у якому останній повідомив, що 20.09.2012 року, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 та виконавчий документ направлено за належністю до іншого відділу ДВС.

Також, у цій відповіді було зазначено, що на виконанні у Відділу перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо виконання виконавчого листа № 2-3178 від 19.09.2007, виданого Дарницьким районним судом м. Києва, а 20.09.2012, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 та виконавчий документ направлено за належністю до іншого відділу ДВС,

Іншої інформації стосовно виконавчих проваджень Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не надало, оскільки ВП №№ НОМЕР_2, НОМЕР_1 було знищено за закінченням терміну зберігання.

У зв`язку з зазначеним, 30.03.2021 та 02.04.2021 представником позивача було подано адвокатський запит до Міністерства юстиції України та Департаменту державної виконавчої служби з проханням надати інформацію з приводу стану виконавчих проваджень АСВП ВП НОМЕР_3 та АСВП № НОМЕР_1, а також інших виконавчих проваджень з приводу виконання виконавчого листа № 2-3178 від 25.07.2007 року та виконавчого листа № 2-3178 від 19.09.2007, виданих Дарницьким районним судом м. Києва.

Однак, як зазначав позивач у своєму позові, відповіді на вказаний адвокатський запит ним отримано не було.

За вказаних обставин, оскільки жодних незавершених виконавчих проваджень на виконанні органів державної виконавчої служби немає, а ПАТ АБ «Укргазбанк» повторно до виконавчої служби не зверталося, позивач звернувся до суду з даним позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.04.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої було вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

28.04.2023 року до суду надійшов лист від Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з приводу запитуваної інформації щодо виконавчих проваджень №№ НОМЕР_2, НОМЕР_1.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши зібрані в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні зі змісту листа Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.04.2023 та доданих до нього матеріалів, перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Відділу перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 щодо виконання виконавчого листа № 2-3178 від 25.07.2007, виданого Дарницьким районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» боргу у розмірі 3928,09 грн.

20.09.2012, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 та виконавчий документ направлено за належністю до іншого відділу ДВС.

Також, на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження НОМЕР_1 щодо виконання виконавчого листа № 2-3178 від 19.09.2007 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» боргу у розмірі 9 934,69 доларів США.

20.09.2012, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 та виконавчий документ направлено за належністю до іншого відділу ДВС.

При цьому, у листі ДВС зазначено, що вказані виконавчі проваджені було знищено за закінченням терміну зберігання, а перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження було встановлено, що станом на 26.04.2023 року вищезазначені виконавчі документи на адресу Відділу не надходили та на виконанні не перебувають.

Звертаючись до суду з даним позовом та пред`являючи свої позовні вимоги до ПАТ АБ «Укразбанк», позивач, яка за вищенаведеною інформацією є боржником у виконавчих провадженнях №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, посилалась на те, що оскільки жодних незавершених виконавчих проваджень на виконанні органів державної виконавчої служби немає, а ПАТ АБ «Укргазбанк» повторно до виконавчої служби не зверталося, наявні всі підстави для задоволення її позову.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, оскільки позивач є боржником у виконавчих провадженнях, вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Питання ж визнання дій чи бездіяльності державного виконавця неправомірними, а також питання щодо скасування постанов державного виконавця, у тому числі і щодо скасування арештів з майна за вищевказаних обставин не підлягають розгляду у позовному провадженні.

Аналогічний висновок викладено у пункті 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 658/715/16-ц (провадження № 14-299цс18) та підтверджується змістом статей 447, 451 ЦПК України,.

При цьому, посилання позивача в позовній заяві на положення статті 391 ЦК України щодо захисту права власності є безпідставними, оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, тобто арешт майна не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження органами державної виконавчої служби.

У свою чергу, згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів. Зокрема, п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів судом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, закон визначає ефективний та належний спосіб захисту порушеного права та інтересу особи - боржника внаслідок наявності обтяжень, накладених державним виконавцем на його майно в межах виконавчого провадження - оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк», третя особа: Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування запису про обтяження та припинення обтяження (арешту) - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Козленко