УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2023 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега гарант» про стягнення суми страхового відшкодування, -

встановив:

27 листопада 2023 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшла направлена поштою 23.11.2023р. позовна заява ОСОБА_1 (далі: позивач) до АТ Страхова компанія «Мега гарант» (далі: відповідач), якою позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 129510.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що внаслідок ДТП, що сталась 18.11.2021р., ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_1 , його автомобілю завдані пошкодження. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП застрахована відповідачем на підставі полісу АР №2388194. Позивач звернувся до відповідача за отриманням суми страхового відшкодування, однак відповідач виплату не здійснив.

Розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами на предмет наявності правових підстав для відкриття провадження у справі, суд доходить наступного:

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Вимоги до позовної заяви визначені у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а наслідки їх невиконання, передбачені положеннями ст. 185 ЦПК України.

Пунктом 4 ч.3 ст.175 ЦПК України передбачено, зокрема, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Також положеннями ч. 3 ст.177 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що звільнений від сплати судового збору на підставі п.7 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки є споживачем, який звернувся до суду з позовом, що пов`язаний з порушенням його прав.

Разом з тим, відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12.05.91 року N 1023-XII "Про захист прав споживачів". Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів", крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року N 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено саме Законом України «Про захист прав споживача» порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду в дотримання вимог ст.175 ЦПК України зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності Закону, тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Системний аналіз положень Закону України «Про захист прав споживачів» доводить, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача, як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Закону України «Про захист прав споживачів».

Як вбачається з вищевказаного позову, підставою звернення позивача є не порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживачів», а невиплата суми страхового відшкодування страховиком, після настання страхового випадку та визнання неправомірними дій страховика у зв`язку з відмовою у виплаті страхового відшкодування.

При тому на докази укладення з відповідачем договору за яким позивач є споживачем послуг відповідача, позивач не посилається.

Оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, не є правовідносинами пов`язаними зі споживаням позивачем послуг відповідача, вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» на них не поширюються, а відтак позов підлягає оплаті судовим збором.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір » за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору визначена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки ціна позову з якою позивач звернувся до суду складає 129510 грн., позивачу за подання вищевказаної позовної заяви до суду необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1295,10 грн.

Крім того, вимоги до подання письмових доказів встановлені ст. 95 ЦПК України, яка передбачає, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено ЦПК України. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Вказані вимоги в частині зазначення дати засвідчення копій доказів та підпису особи, яка їх засвідчила, при поданні позовної заяви до суду позивачем не дотримані, оскільки додані до позовної заяви копії документів не завірені.

З урахуванням викладеного, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України і без усунення вказаних недоліків не може бути прийнята до розгляду у суді, а тому на підставі ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега гарант» про стягнення суми страхового відшкодування, - залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що у разі не усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду у встановлений судом строк, позов буде вважатися не поданим та повернутий позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Єфіменко