Справа № 461/6583/20 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/4020/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.О. Гай

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 за участю третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації права власності з одночасним припиненням речових прав та зобов`язання здійснити перебудову, -

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2020 року Львівська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 за участю третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації права власності з одночасним припиненням речових прав та зобов`язання здійснити перебудову.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що ОСОБА_1 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку комунальної власності за адресою АДРЕСА_1 , шляхом самочинного будівництва триповерхової будівлі (частково) за межами об`єкта реконструкції і самоправного зайняття вбиральні загального користування на 2-му та 3-му поверхах та з подальшим їх знесенням на 1-му поверсі, без відповідних рішень Львівської міської ради та правовстановлюючих документів на землю. Зазначала, що зазначене будівництво не відповідає погодженим містобудівним умовам та обмеженням забудови земельної ділянки на реконструкцію з розширенням існуючих приміщень магазину за рахунок відновлення втраченого об`єму в офіцині будинку АДРЕСА_1 від 21 серпня 2015 року № 118. Зазначене свідчить про захоплення відповідачем земельної ділянки та збільшення площі будівлі з 78.9 кв.м до 136.4 кв.м. З урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд скасувати державну реєстрацію права власності з одночасним припиненням речових прав та зобов`язати ОСОБА_1 здійснити перебудову нежитлового приміщення (загальною площею 136,4 кв.м) в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Скасовано державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення (загальною площею 136,4 кв.м) в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101 (номер запису про право власності 18731594 від 25 січня 2017 року) з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на нежитлове приміщення в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -101.

Зобов`язано ОСОБА_1 провести перебудову об`єкта загальною площею 136,4 кв.м за адресою АДРЕСА_1 відповідно до містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 , затверджених Управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради 21 серпня 2015 року за №118.

Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Галицького районного суду міста Львів від 20 серпня 2020 року, у виді арешту на нежитлове приміщення загальною площею 136, 4 кв.м в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (номер запису про право власності 18731594 від 25.01.2017 року), яке належить ОСОБА_1 , продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Повернуто матеріали реєстраційної справи № 101 на приміщення за адресою АДРЕСА_1 до Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської міської ради судовий збір в розмірі 4202 грн та 1051 грн за заяву про забезпечення позову.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає, що рішення суду є незаконним, оскільки судами встановлено факт відсутності його особистої вини у проведенні самовільних робіт по приєднанню балконів і туалетів загального користування в будинку АДРЕСА_1 , а відтак за відсутності встановлення вини відсутні підстави зобов`язувати його приводити об`єкти будівництва в попередній стан. Зазначає, що мешканці будинку АДРЕСА_1 не заперечують щодо здійснення реконструкції нежитлових приміщень у вказаному будинку, які належать ОСОБА_1 та погодилися на приєднання частини балкону і туалетів загального користування на другому і третьому поверхах будинку АДРЕСА_1 до нежитлових приміщень, які йому належать. Також вказує, що у відповідності до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта від 25.06.2021, проведеного експертом ОСОБА_6 нежитлові приміщення у будинку АДРЕСА_1 , відповідають будівельним нормам.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким задоволенні позову відмовити.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що листом Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради від 31 липня 2015 року встановлено, що управління вважає можливим здійснення реконструкції нежитлових приміщень, розміщених в офіцині будинку АДРЕСА_1 у внутрішньому дворі будинку (згідно з інвентаризацією історичної забудови, розробленою УРСНРПІ «Укрзахідпроектреставрація») дана будівля офіцини не визначена як цінна складова частини пам`ятки - будинку АДРЕСА_1 .

Департаментом містобудування Львівської міської ради листом від 21 серпня 2015 року № 118 погоджено містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 на реконструкцію з розширенням існуючих приміщень магазину за рахунок відновлення втраченого об`єму в офіцині будинку АДРЕСА_1 . У містобудівних умовах та обмеженнях забудови зазначеної земельної ділянки визначено основні (орієнтовні) техніко-економічні показники, згідно яких до реконструкції площа забудови становить 37,1 кв.м; загальна площа 25,6 кв.м; поверховість 1, а після реконструкції площа забудови 37,1 кв.м; загальна площа 79,8 кв.м; поверховість 2+мансарда.

У декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 31 травня 2018 року №ЛВ62 (зі схемами) зазначено, що площа об`єкта який вводиться в експлуатацію становить 78,9 кв.м.

Актом обстеження земельної ділянки комунальної власності на АДРЕСА_1 від 24 жовтня 2019 року встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101 - нежитлове приміщення загальною площею 25,6 кв.м на АДРЕСА_1 перебувало у приватній власності ОСОБА_1 , про що здійснено запис про право власності №18731594 від 25.01.2017. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 25 січня 2017 року Державним реєстратором Шубеляком І.Я. зареєстровано нежитлове приміщення (об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 101) загальною площею 78,9 кв.м, запис про право власності 18731594 від 25 січня 2017 року. Громадянину ОСОБА_7 (попередній власник нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 ) управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради листом від 21.08.2015 року № 118 погоджено містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 на реконструкцію з розширенням існуючих приміщень магазину за рахунок відновлення втраченого об`єму в офіцині будинку АДРЕСА_1 . У містобудівних умовах та обмеженнях забудови зазначеної земельної ділянки визначено основні (орієнтовні) техніко-економічні показники, згідно яких до реконструкції площа забудови становить 37,1 кв.м; загальна площа 25,6 кв.м; поверховість 1, а після реконструкції площа забудови 37,1 кв.м; загальна площа 79,8 кв.м; поверховість 2+мансарда. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером: 128675803 від 22 червня 2018 року, об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 101, нежитлове приміщення загальною площею 78,9 кв.м по АДРЕСА_1 перебуває у приватній власності ОСОБА_1 , про що здійснено запис про право власності №18731594 від 25 січня 2017 року.

Рішень (ухвал) про передачу у власність, надання в користування (оренду) гр. ОСОБА_1 земельної ділянки на АДРЕСА_1 Львівською міською радою не приймалось.

З акту обстеження земельної ділянки від 24 жовтня 2019 року вбачається, що при обстеженні комісією встановлено, що гр. ОСОБА_1 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку комунальної власності орієнтовно площею 0,0009 га (9 кв.м) на АДРЕСА_1 шляхом самочинного будівництва триповерхової будівлі (частково) за межами об`єкту реконструкції і самоправного зайняття вбиралень загального користування (туалети) на 2-му та 3-му поверсі та з подальшим їх знесенням на 1-му поверсі без відповідних рішень Львівської міської ради та правовстановлюючих документів на землю.

Відповідно до звіту про технічне обстеження та висновків на відповідність з фотокопіями та схемами - призначення об`єкту за адресою АДРЕСА_1 не визначене, однак ці приміщення визначені як «нежитлові».

Також на виконання наказу департаменту містобудування Львівської міської ради від 16 жовтня 2019 року № 126 «Про утворення комісії з метою обстеження земельної ділянки комунальної власності на АДРЕСА_1 » членами комісії складено акт про те, що 24 жовтня 2019 року здійснено обстеження земельної ділянки комунальної власності на АДРЕСА_1 .

Головне управління Держгеокадастру у Львівській області у листі від 31 жовтня 2019 року зазначило, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 відноситься до земель м. Львова, які не надані у власність або користування (згідно списку землекористувачів та землевласників Галицького району м. Львова, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 06 лютого 1998 року, за № 51 «Про інвентаризацію земель м. Львова»).

Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради (лист від 01 листопада 2019 року) встановлено, що за результатами проведення обстеження будівельні роботи, що ведуться в дворі будинку АДРЕСА_1 , а саме добудова 3-го поверху офіцини, є самовільними та такими, що суперечать висновкам про можливість та умови здійснення містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень на території історичного ареалу міста у разі реалізації намірів реконструкції нежитлових приміщень у будинку за адресою АДРЕСА_1 наданих управлінням за №04-1816 від 31 липня 2015 року.

Головне управління Держгеокадастру у Львівській області листом від 13 грудня 2019 року зазначило, що земельна ділянка загальною площею 0,0046 га, у АДРЕСА_1 відноситься до земель житлової забудови. На земельній ділянці розташовано нежитлове приміщення яке перебуває у приватній власності гр. ОСОБА_1 загальною площею 136,4 кв.м. В містобудівних умовах та обмеженнях гр. ОСОБА_1 дозволено плямо забудови 37,1 кв.м в межах належної йому будівлі. Враховуючи вищенаведене гр. ОСОБА_1 допустив самовільне зайняття земельної ділянки загальною площею 0,0009 га, чим порушив вимоги ст.ст. 125, 126 Земельного Кодексу України, відповідальність за які передбачена ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пунктом «б» ст. 211 Земельного Кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 125, 126 Земелього кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.

Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Відповідно до п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Згідно з п. 8 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

У відповідності до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Затверджені містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки прийняті на підставі поданого заявником містобудівного розрахунку у якому наведений відповідний проект будівництва.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (ч. 7 ст. 376 ЦК України).

З урахуванням викладеного суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що державна реєстрація на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 101 - нежитлове приміщення загальною площею 136,4 кв.м на АДРЕСА_1 , що перебуває у приватній власності ОСОБА_1 , є незаконною та підлягає скасуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, будь які дозвільні документи на будівництво загальною площею 136,4 кв.м ОСОБА_1 не видавалися, а державна реєстрація на нежитлове приміщення не могла здійснюватися на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 31.05.2018 року №ЛВ62, оскільки у такій зазначено загальну площу будівлі 78.9 кв.м.

ОСОБА_1 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0,0009 га (9 кв.м) на АДРЕСА_1 , шляхом самочинного будівництва триповерхової будівлі (частково) за межами об`єкта реконструкції і самоправного зайняття вбиралень загального користування (туалети) на 2-му та 3-му поверсі та з подальшим їх знесенням на 1-му поверсі без відповідних рішень Львівської міської ради та правовстановлюючих документів на землю, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки комунальної власності від 24 жовтня 2019 року та листом Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради від 01 листопада 2019 року.

Крім того, зазначене будівництво не відповідає погодженим містобудівним умовам та обмеженням забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 21.08.2015 року №118.

Статтею 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Щодо наданого відповідачем звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта, то такий не може вважатися судовим висновком експерта, оскільки не містить відомостей про попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог Львівської міської ради, оскільки ОСОБА_1 при будівництві об`єкта за адресою АДРЕСА_1 здійснено незаконне захоплення земельної ділянки комунальної власності та неправомірно збільшено площу нежитлового приміщення з 78.9 кв.м до 136.4 кв.м., та що проведенням самочинного будівництва на АДРЕСА_1 ОСОБА_1 порушив законні права та інтереси Львівської міської ради.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 16 червня 2023 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 червня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра