Справа № 301/737/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 червня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Савинець В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Іршавського районного суду від 28 червня 2022 року (у складі судді Даруди І.А.) за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання частини договору недійсними у зв`язку з порушенням прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у лютому 2022 р.

Просила:

-визнати п.1 (б) «Умови споживчого кредиту» Акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501299062 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 25.02.2021 р. і Додатку № 1 до Угоди про надання кредиту № 501299062 від 25.02.2021 р. - Графіку платежів і розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг в частині сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування несправедливим і недійсним з моменту підписання;

-зобов`язати АТ «Сенс Банк» (надалі - Банк) зробити перерахунок кредиту без плати за розрахунково-касове обслуговування і надати паспорт споживчого кредиту з унесеними змінами;

-зобов`язати Банк здійснити перерахунок платежів здійснених нею за Договором «Умови споживчого кредиту» Акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501299062 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 25.02.2021 р. із часу його укладання, зарахувавши сплачені кошти, що були спрямовані на погашення плати за розрахунково-касове обслуговування, у рахунок погашення основного боргу по договору № 501299062;

-стягнути моральну шкоду в розмірі 15000 грн. і вирішити питання розподілу судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог указала, що 25 лютого 2021 р. між нею і Банком було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501299062, за умовами якого (п.3) Банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) для власних потреб у розмірі 60940 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом із процентними платежами (процентами та платою за розрахунково-касове обслуговування, п.1) згідно з умовами цього договору. Позичальник сплачує фіксовану процентну ставку в розмірі 16,99% річних від початкової суми кредиту.

Згідно з п.1. Договору під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування, за надання яких встановлена плата відповідно до п.8 Додатку 1 як «розрахунково-касове обслуговування».

Відповідно до п. п. б п.1 договору за обслуговування (управління) кредиту плата становить 1,9% від суми кредиту, зазначеної в цьому Акцепті без ПДВ. Комісійна винагорода може бути змінена в порядку, передбаченому умовами договору, та сплачується згідно з діючими Тарифами Банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті Банку.

Позивач зазначає, що встановлена Банком у кредитному договорі плата за розрахунково-касове обслуговування є несправедливою умовою договору та повинна надаватися на безоплатній основі, також Банк здійснив неправильне нарахування процентів по кредиту, а тому є всі підстави для визнання кредитного договору частково недійсним та повернення Банком зайво сплачених нею коштів.

Крім цього, у матеріалах справи є виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, в якій чітко вказано діагноз: генералізований тривожно-депресивний розлад, з чіткою соматофорикою на тлі СВД. Позивач лікувалася від цієї хвороби, та на тлі стресу, пов`язаного з неможливістю сплачувати кошти, частину яких, на її думку, нараховують незаконно, і в постійних тисках та залякуванні від працівників Банку - викликало загострення хвороби, що тягне за собою наслідки у вигляді погіршення стану, погане самопочуття, постійна депресія і т.д. це все почалося після непристойних розмов та постійних погроз зі сторони працівників Банку, за що позивач хоче отримати грошове відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Іршавського районного суду від 28 червня 2022 р. позов задоволено частково: визнано п.1 (б) «Умови споживчого кредиту» Акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501299062 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 25.02.2021 р. і Додатку № 1 до Угоди про надання кредиту № 501299062 від 25.02.2021 р. - Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг укладених між ОСОБА_1 і Банком у частині сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування - несправедливим і недійсним із моменту підписання. Зобов`язано Банк зробити перерахунок кредиту без плати за розрахунково-касове обслуговування та надати паспорт споживчого кредиту з унесеними змінами. Зобов`язати Банк здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_1 за Договором «Умови споживчого кредиту» Акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501299062 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 25.02.2021 р. із часу його укладання, зарахувавши сплачені кошти, що були спрямовані на погашення плати за розрахунково-касове обслуговування, в рахунок погашення основного боргу по договору № 501299062. У задоволені позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з Банку на користь держави 992,40 грн. судового збору.

Банк просить змінити це рішення і в частині задоволених позовних вимог прийняти нове рішення, яким відмовити в їх задоволенні. У частині відмови в стягненні моральної шкоди рішення суду першої інстанції залишити без змін. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-позичальник була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, Додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 501299062 від 25.02.2021 р. (графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг), якими чітко визначена сума щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування, що підтверджується її підписом, а, отже, вона погодилася на такі умови кредитного договору. Також позивальник мала можливість протягом 14 днів із дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від нього, однак не скористалася цією можливістю;

-отримання Банком плати за обслуговування кредиту не суперечить приписам Закону України «Про споживче кредитування» та передбачено умовами кредитного договору;

-комісія за обслуговування кредиту у вигляді розрахунково-касового обслуговування включена до сукупної вартості кредиту, зміна якої не передбачена умовами договору та додатками до нього, а, отже, не суперечить вимогам законодавства.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися про час і місце розгляду справи належним чином. Від представника Банку надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі. Судова повістка, адресована ОСОБА_1 , повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки, оскільки відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Апеляційну скаргу належить задовольнити частково, рішення суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог скасувати та в задоволенні цих позовних вимог відмовити, з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, які є предметом оскарження, суд першої інстанції виходив із того, що має місце встановлення у спірних положеннях кредитного договору оплатності послуг про надання інформації з приводу виконання кредитного договору, що прямо суперечить нормам Закону України «Про споживче кредитування» та є підставою для визнання відповідних частин договору недійсними, адже безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Відтак, положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за розрахунково-касове обслуговування є несправедливим, що є підставою для визнання таких положень недійсними.

При цьому встановив, що 25 лютого 2021 р. між позивачем і Банком було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501299062 (Акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501299062 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії)», за умовами якого (п.3) Банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) для власних потреб у розмірі - 60940 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом із процентними платежами (процентами та платою за розрахунково-касове обслуговування, п.1) згідно з умовами цього договору. Згідно з договором, за користування кредитом Позичальник сплачує фіксовану процентну ставку в розмірі 16,99% річних від початкової суми кредиту. Відповідно до п.1. Договору під час користування Кредитом Банк надає Позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.8 Додатку 1 як «розрахунково-касове обслуговування». Згідно з п.п. Б) п.1 договору: за обслуговування (управління) кредиту плата становить 1,9% від суми кредиту, зазначеної в цьому Акцепті без ПДВ. Комісійна винагорода може бути змінена в порядку, передбаченому умовами Договору, та сплачується згідно з діючими Тарифами Банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору, та розміщені на веб-сайті Банку.

Позичальник сплачує плату за розрахунково-касове обслуговування щомісячно, в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком щомісячних платежів за Кредитним договором. Так, відповідно до колонки 8 Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит, плата за розрахунково-касове обслуговування складає 1157,86 грн., яку згідно з п.2 Кредитного договору позивач повинен сплачувати на транзитний рахунок НОМЕР_1 , відкритий у Банку в період з 25.02.2021 р. по 25.02.2024 р. 36 (тридцяти шістьма) щомісячними внесками включно до 25 дня /числа кожного місяця відповідно до графіка щомісячних платежів. Згідно з кредитним договором реальна річна процента ставка за Кредитним договором складає 80,28% річних, а загальна вартість кредиту для споживача за весь строку користування кредитом становить 119 888, 33 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч.1 ст.229 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (надалі - Закон) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

За змістом ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі (ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, чинній на час укладання кредитного договору).

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Згідно з п.8 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Національного банку України від 08 червня 2017 року №49, банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Банк зазначає реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту за рядком «Усього» у колонках 9 і 10 (відповідно) форми, наведеної в додатку 2 до цих Правил.

Відповідно до частин 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Комісія за обслуговування кредиту у вигляді розрахунково-касового обслуговування, включена до сукупної вартості кредиту, зміна якої не передбачена умовами договору та додатками до нього, а, отже, не суперечить вимогам законодавства. Натомість, несправедливими умовами за положеннями Закону вважається можливість зміни плати за обслуговування кредиту.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 467/555/19.

Позивачем не надано суду жодного належного доказу, який би підтверджував та доводив обставини ненадання відповідачем інформації про умови кредитування та на підтвердження того, що оспорена нею частина договору є несправедливою.

Саме позивач звернувся до Банку з Офертою щодо укладання договору споживчого кредиту. Відповідач надав Акцепт щодо Оферти на тих умовах, що були запропоновані самим же позивачем. Умова договору, яку позивач вважає несправедливою та просить визнати недійсною, була запропонована нею особисто в Оферті.

Позивач, як позичальник, була ознайомлена із паспортом споживчого кредиту (а.с.10, 11), Додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 501299062 від 25.02.2021 р. (графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг) (а.с.9), якими чітко визначена сума щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування, що підтверджується її підписами, а, отже, вона погодилася на такі умови кредитного договору.

Позивач, як позичальник, мала можливість протягом 14 днів із дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання нею грошових коштів (ст. 15 Закону № 1734-VII), однак, жодних дій щодо відмови від договору не вчинила, що черговий раз свідчить про те, що вона погодилася із усіма істотними умовами договору.

Комісія за обслуговування кредиту у вигляді розрахунково-касового обслуговування включена до сукупної вартості кредиту, зміна якої не передбачена умовами договору та додатками до нього, а, отже, не суперечить вимогам законодавства. Натомість, несправедливими умовами за положеннями Закону № 1023-ХІІ вважається можливість зміни плати за обслуговування кредиту.

Із Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501299062 від 25.02.2021 р. видно, що Банк приймає пропозицію ОСОБА_1 на укладення Угоди про надання споживчого кредиту № 501299062 від 25.02.2021 р., яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Під час користування Кредитом Банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом договором. За ці послуги встановлюється наступна комісійна винагорода: а) за надання кредиту 0,00% від суми кредиту, зазначеної в цьому Акцепті на укладення угоди; б) за обслуговування кредиту - 1,90% від суми кредиту, зазначеної в цьому Акцепті без ПДВ (а.с.8).

Згідно з Офертою на укладення Угоди про надання кредиту № 501299062 від 25.02.2021 р. ОСОБА_1 під час користування кредитом запропонувала Банку надати їй послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначено Договором, за надання яких пропонує встановити комісійну винагороду, а саме: за надання кредиту 0,00% від суми кредиту зазначеної в цій Оферті на укладення Угоди; за обслуговування кредиту 1,90% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті без ПДВ (а.с.38).

Висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є помилковими, оскільки судом не надано належної правової оцінки наявним у справі доказам.

У свою чергу, колегія суддів констатує, що позичальник була проінформована про всі істотні умови договору, спосіб і терміни погашення кредиту, його сукупну вартість, розмір і терміни сплати процентів та інших платежів, які Банк має право встановлювати.

Рішення суду першої інстанції у частині відмови в стягненні моральної шкоди не оскаржено, а тому не переглядається.

Також Банк у апеляційній скарзі просить стягнути з позивача на свою користь сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги, однак позивач у спірних правовідносинах звільнена від сплати судового збору, а ст. 141 ЦПК України не передбачено стягнення судового збору зі сторони, яка звільнена від його сплати.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги та відповідно до ст. 376 ч.1, п.п.1, 4 ЦПК України оскаржене рішення належить скасувати в частині задоволених позовних вимог і відмовити в їх задоволенні.

Керуючись 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1, 4, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково. 2.Рішення Іршавського районного суду від 28 червня 2022 року в частині задоволених позовних вимог скасувати. 3.Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про: 3.1.Визнання п 1 (б) «Умови споживчого кредиту» Акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501299062 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 25.02.2021 року та Додатку № 1 до Угоди про надання кредиту № 501299062 від 25.02.2021 року - Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг укладених між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» в частині сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування-несправедливим та недійсним з моменту підписання. 3.2.Зобов`язання АТ «Альфа-Банк» зробити перерахунок кредиту без плати за розрахунково-касове обслуговування та надати паспорт споживчого кредиту з внесеними змінами. 3.3.Зобов`язання АТ «Альфа-Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_1 , за Договором «Умови споживчого кредиту» Акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501299062 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 25.02.2021 року з часу його укладання , зарахувавши сплачені кошти , шо були спрямовані на погашення плати за розрахунково-касове обслуговування, в рахунок погашення основного боргу по договору № 501299062. 4.Виключити з резолютивної частини рішення Іршавського районного суду від 28 червня 2022 року шостий абзац про стягнення із: «АТ «Альфа-Банк» на користь держави 992,40 гривень судового збору. 5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 6.Повне судове рішення складено 20 червня 2023 р.

Судді: