Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2023 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді - Миколаєнко Т.А.,

за участі: секретаря судового засідання - Конюшенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить суд:

- стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей: синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частки від усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття;

- стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання, як дружини, в розмірі частки усіх видів доходу щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення молодшою дитиною трирічного віку.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2022 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилося троє дітей: сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо та не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв`язку з чим фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та ставить позивача і дітей в скрутне матеріальне становище. Також, в обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач вказує, що вона перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим не має змоги працевлаштуватися.

Ураховуючи наведене, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 25 квітня 2023 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 24 травня 2023 року; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання.

24 травня 2023 року за клопотанням відповідача ОСОБА_2 проведення розгляду справи відкладено до 21 червня 2023 року.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а відтак, відповідно до вимог частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався.

Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з позовної заяви та підтверджується наявними у справі доказами, з 21 травня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2022 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано /а.с. 7/.

Від даного шлюбу у подружжя народилося троє дітей: сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_1 від 10 січня 2007 року, серії НОМЕР_2 від 24 березня 2022 року та серії НОМЕР_3 від 31 серпня 2022 року, відповідно /а.с. 8,9,10/.

Із змісту позовної заяви та копії довідки Хутірського старостинського округу № 2 виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 48/14-09/22 від 07 березня 2023 року /а.с. 11/ встановлено, що позивач одна несе витрати по утриманню дітей, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню їхніх потреб, а також витрат на забезпечення їхньої життєдіяльності.

Дані обставини не спростовано відповідачем.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною першою статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Дані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти.

Частинами другою, третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частин другої, третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника у випадку стягнення аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати 70 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи, що діти сторін проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні і даний факт відповідачем не спростовано, суд дійшов висновку, що діти потребують стабільної, щомісячної матеріальної допомоги з боку батька, який має обов`язок по їхньому утриманню.

При визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України, врахував: стан здоров`я та матеріальне становище дітей, які є здоровими; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан здоров`я останнього, а також про наявність на його утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, суду не надано. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач має обов`язок надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей та не позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у запропонованому позивачем розмірі.

З огляду на вказане, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Саме такий розмір аліментів, на думку суду, у повній мірі може забезпечити дітям належний рівень життя та умови для розвитку, які гарантовані державою, і при цьому не стане надмірним тягарем для батька у понесених витратах.

Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення аліментів на особисте утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне.

Статтею 48 Конституції України закріплено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг житло.

Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Нормами частин другої, четвертої статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За змістом частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з приписами частини четвертої статті 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною другою статті 77 СК України передбачено, що за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

За змістом частин першої, другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Із аналізу вказаних норм матеріального закону слідує, що дружина має право на утримання від чоловіка за умови, що здійснює догляд за дитиною до досягнення дитиною трьох років, та за умови того, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому, наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти, є обов`язковою умовою для їх стягнення.

Окремо суд наголошує на тому, що розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.11.2018 у справі № 202/712/17.

Як уже зазначалося, судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наразі позивач самостійно здійснює догляд за дитиною, у зв`язку із чим не працює.

Дані обставини не спростовано відповідачем.

У свою чергу, відповідач є працездатним чоловіком, що свідчить про його можливість надавати матеріальну допомогу позивачу.

Доказів, які б доводили протилежне, суду не надано.

Згідно з частинами 8-10 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За приписами частини першої статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача аліментів на своє утримання до досягнення спільною донькою сторін трирічного віку.

Разом з тим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та враховувати матеріальне становище платника. При цьому, суд має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

З урахуванням вищевказаних обставин, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у ст. 7 СК України, зазначених норм матеріального права, а також зважаючи на те, що позивачем належними і допустимими доказами не підтверджено рівень доходів відповідача та не доведено можливості останнього сплачувати аліменти на її утримання у запропонованому нею розмірі, суд вважає необхідним заявлені позовні вимоги у цій частині задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/12 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою і до досягнення спільною донькою сторін - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.

Частка у сплаті аліментів в розмірі 1/12 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, на думку суду, є співмірною і такою, що не стане надмірним тягарем для ОСОБА_2 у понесених витратах.

На підставі пункту 7 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Окрім того, у порядку частини 6 статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дітей та на її утримання, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за двома вимогами немайнового характеру в сумі 2 147 грн 20 коп.

Враховуючи наведене та керуючись Конвенцією ООН про права дитини, статтями 7, 75, 79, 80, 84, 141, 150, 155, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2-5, 7-13, 17, 19, 43, 49, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів- задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із даним позовом, тобто з 29 березня 2023 року, та до досягнення старшою дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

З цього часу, в разі не звернення батьків з позовом про визначення розміру аліментів на дітей, аліменти стягувати в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

В подальшому, у разі не звернення батьків з позовом про визначення розміру аліментів на дітей, аліменти стягувати в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/12 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із даним позовом, тобто з 29 березня 2023 року, та до досягнення малолітньою дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.

У решті заявлених позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах сум платежів за один місяць.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя: Т. А. Миколаєнко