Справа № 215/2042/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Квятковський Я.А.,

секретар судового засідання Сердюк А.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» про відшкодування моральної шкоди нанесеної працівнику у зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків,-

ВСТАНОВИВ:

20.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до АТ«КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» про відшкодування моральної шкоди нанесеної працівнику у зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, у якій просить стягнути моральну шкоду у розмірі 300 000 грн.

В обґрунтування вказує, що з 07.06.2004 по 29.03.2023 працював прохідником дільниці №36 ш. «Тернівська» на підприємстві відповідача. 01.07.2022 року під час виконання своїх трудових обов`язків позивачем стався нещасний випадок на виробництві, а саме обвалення породи, внаслідок чого позивач отримав ушкодження здоровя: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку 1-го ступені, перелом потиличної кістки з переходом на основу черепу, Закрита травма грудної клітини, перелом грудини, закрита травма живота, розрив брижі тонкої кишки, закрита травма хребта, компресійно-осколковий перелом тіла Th7, компресійні переломи тіл: Th12, L1, L2, 1 ст. Frankel Е, Розрив власної зв`язки лівого наколінника, рання спайкова тонкокишечна непрохідність, серозний перитоніт, про що був складений Акт від 04.10.2022 про нещасний випадок. Комісія з розслідування нещасного випадку встановила: 1. Прохідником дільниці № 36 ш. «Тернівська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_1 , не допущено порушень правил техніки безпеки при виконанні ним робіт на робочому місці; 2. Начальник дільниці № 36 ш. «Тернівська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» Левчук І.В., потерпілого ОСОБА_1 не ознайомив під особистий підпис з правилами виконання робіт на проходку « ВХП, ГП, РЗП » та допустив до виконання робіт, чим порушив вимоги частини 4 статті 19 Гірничого Закону України № 1127 -XIV, чим порушив пункт 2 глави 6 розділу IV Правил безпеки підчас розробки родовищ рудних та не рудних копалин підземним способом (НПАОП - 0.00-1.77-16), чим порушив вимоги пунктів 1.3, 2.3, 5.16 «Посадової інструкції начальника дільниці гірничопідготовчих та нарізних робіт», затвердженої наказом ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» від 30 березня 2021 року № 1216; 3. Гірничий майстер дільниці № 36 ш. «Тернівська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» Леонов О.С. допустив потерпілого ОСОБА_1 до виконання робіт на робоче місце, яке мало порушення вимог правил безпеки, а саме не закріплено сполучення господарчого підняттєвого № 87100 осі горизонту 1415/1408м з ортом скреперування 100 осі гор.1415м згідно паспорту закріплення, затвердженого головним інженером шахти «Тернівська» від 06.06.2022 року за № 397, чим порушив вимоги п.8 розділу II, п.п.1,2 та 6, глави 2 розділу III, IV Правил безпеки підчас розробки родовищ рудних та не рудних копалин підземним способом (НПАОП - 0.00-1.77-16). А також і іншими посадовими особами ш. «Тернівська» та управління комбінату ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», а саме: ОСОБА_3 , заступник головного інженера з виробництва ш. «Тернівська», ОСОБА_4 дільничний маркшейдер на підземних роботах маркшейдерського відділу управління комбінату, ОСОБА_5 , головний маркшейдер служби головного маркшейдера управління комбінату, ОСОБА_6 головний інженер ш. «Тернівська» та ОСОБА_7 головний інспектор (з охорони праці) служби охорони праці управління комбінату.

В результаті нещасного випадку позивачу згідно з висновком МСЕК від 15.02.2023 було встановлено 60 % втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності, 15.02.2023 по 01.03.2024. Позивач зазнав ушкодження здоров`я, зазнав нестерпного фізичного болю та страждань, після травми змінився його образ і якість життя, він перебував на стаціонарному лікуванні, був вимушений вживати велику кількість ліків. Стан здоров`я погіршується: посилився біль у поясниці, посилилась слабкість та підвищена втомленість, знизилась толерантність до фізичних навантажень.

На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» 300 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 21.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

09.05.2023 до суду надійшов відзив від представника відповідача, згідно до якого вказує що розмір відшкодування моральної шкоди, який просить стягнути позивач є необґрунтованим та безпідставно завищеним. Крім того, відповідач під час укладання трудового договору проінформував позивача про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів. Останній міг відмовитися від дорученої роботи, якщо створилась виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або для людей, які його оточують, отримував компенсації. Жодних заяв про відмову від дорученої роботи у зв`язку з небезпекою для здоров`я або розірвання трудового договору за власним бажанням у зв`язку з невиконанням підприємством законодавства про охорону праці від ОСОБА_1 підчас його роботи у відповідача не надходило. Тому відповідальність за нещасний випадок, перш за все лежить і на ньому самому.

Ухвалою суду від 19.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про судовий розгляд справи з викликом сторін .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 з 07.06.2004 по 29.03.2023 працював прохідником дільниці №36 ш. «Тернівська» на підприємстві відповідача, що підтверджується копією трудової книжки та не заперечувалось представником відповідача (а.с. 13-21).

01.07.2022 року о 03 год. 40 хв. з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, а саме обвалення породи,та проведено розслідування нещасного випадку, про що складено акт за формою Н-1/П від 04.10.2022 (а.с.22-47). Згідно акту встановлено порушення і недотримання вимог правил безпеки, інструкції з охорони праці, а також вину посадових осіб підприємства.

Внаслідок нещасного випадку завдано шкоду здоровю позивачу : закрита черепно-мозкова травма, Забій головного мозку 1-го ступені, Перелом потиличної кістки з переходом на основу черепу, Закрита травма грудної клітини, Перелом грудини, Закрита травма живота, Розрив брижі тонкої кишки, Закрита травма хребта, Компресійно-осколковий перелом тіла Th7, Компресійні переломи тіл: Th12, L1, L2, 1 ст. Frankel Е, Розрив власної зв`язки лівого наколінника, Рання спайкова тонкокишечна непрохідність, Серозний перитоніт, що підтверджується медичними виписками, у зв`язку з чим він перебував на лікуванні (а.с. 48, 49, 54, 55, 56, 57, 58).

У подальшому, позивачу згідно довідки при первинному огляді МСЕК від 15.02.2023 року встановлено 60% втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності з 15.02.2023 по 01.03.2024, рекомендовано медикаментозне лікування, ВМП, палиця, санаторно-курортне лікування, протипоказана тривала хода, важка фізична праця (а.с.51, 52, 53).

Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем.

Оцінка суду.

Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно до ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме:

створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов`язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання;

розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці;

забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються;

впроваджує прогресивні технології, досягнення науки і техніки, засоби механізації та автоматизації виробництва, вимоги ергономіки, позитивний досвід з охорони праці тощо;

забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом;

забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин;

організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів;

розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці;

здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці;

організовує пропаганду безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці;

вживає термінових заходів для допомоги потерпілим, залучає за необхідності професійні аварійно-рятувальні формування у разі виникнення на підприємстві аварій та нещасних випадків.

Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як встановлено судом, ушкодження здоров`я позивача і втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання трудових обов`язків. Згідно акту розслідування нещасного випадку від 04.10.2022 встановлена вина роботодавця в настанні нещасного випадку, посадові особи якого не забезпечили створення безпечних умов праці. Відтак суд дійшов висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіяної шкодою здоров`ю позивача.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що внаслідок нещасного випадку позивач отримав ушкодження, перебував на стаціонарному лікуванні, втратив працездатність в розмірі 60%, відтак зазнав фізичних і моральних страждань.

Враховуючи вищевикладене, недотримання відповідачем вимог про безпеку праці та наявність доказів причинно-наслідкового зв`язку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Отже, суд враховує характер і тяжкість отриманих позивачем ушкоджень, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності у розмірі 60%.

З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 230 000 грн. моральної шкоди у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною.

Посилання представника відповідача є неспрмоожними і необгрунтованими, не свідчать про звільнення роботодавця від відповідальності за порушення вимог щодо безпеки праці, тому судом відхиляються.

Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Оскільки даний позов має майновий характер - то з Акціонерного Товариства «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2 300 грн.

На підставі ст.46 Конституції України, ст.153,237-1 КЗпП України, Закону України "про охорону праці" керуючись ст.ст.10, 12, 43, 49, 141, 263-265, 268, 273, 274 ч.4, 280, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного Товариства «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 230 000 (двісті тридцять тисяч) грн.

Стягнути з Акціонерного Товариства «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» судовий збір у розмірі 2300 грн. на користь держави.

В інший частині позову - відмовити.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суд подається протягом тридцяти днів з дня його складання до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено і підписано 23.06.2023року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне Товариство «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ», , місцезнаходження за адресою: 50029, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 1а.

СУДДЯ: