Провадження № 4-с/522/39/23
У Х В А Л А

19 червня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондаря В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Волошина А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одеса скаргу ОСОБА_1 на рішення і дії старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Філімонової Карини Владиславівни, за участі стягувача: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду 20.03.2023 надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення, дії і бездіяльність старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Філімонової К.В.

Відповідно до вищезазначеної скарги, доповненої 27.04.2023 боржник просить:

1) Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонової К.В., яка полягає у нездійсненні щомісячного обчислення розміру заборгованості по аліментам при примусовому виконанні виконавчого листа Приморського районного суду м.Одеси від 06.04.2015 №522/17945/14 у виконавчому провадженні №47475864.

2) Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонової К.В., яка полягає у неповідомленні стягувача і боржника про розрахунок заборгованості по аліментам при примусовому виконанні виконавчого листа Приморського районного суду м.Одеси від 06.04.2015 №522/17945/14 у виконавчому провадженні №47475864.

3) Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонової К.В., яка полягає у незвернені до стягувача та/або боржника з вимогою або запитом про надання відповідних підтверджуючих документів про сплату аліментів при примусовому виконанні виконавчого листа Приморського районного суду м.Одеси від 06.04.2015 №522/17945/14 у виконавчому провадженні №47475864.

4) Поновити порушене права скаржника шляхом визнання неправомірним і скасування Розрахунку заборгованості по аліментам від 28.02.2023 у виконавчому провадженні №47475864.

5) Поновити порушене права скаржника шляхом зобов`язання Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4474,20 грн, стягнутих з нього в якості виконавчого збору.

6) Визнати неправомірним рішення старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонової К.В., яке прийняте нею шляхом винесення Постанови від 06.03.2023р. про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 4405,20 грн при примусовому виконанні виконавчого листа Приморського районного суду м.Одеси від 06.04.2015 №522/17945/14 у виконавчому провадженні №47475864.

7) Визнати неправомірним рішення старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонової К.В., яке прийняте нею шляхом винесення Постанови від 07.03.2023 про відкриття виконавчого провадження №71224804 з примусового виконання Постанови від 06.03.2023 №47475864 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 4405,20 грн.

8) Визнати неправомірним рішення старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонової К.В., яке прийняте нею шляхом винесення Постанови від 07.03.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 69грн. при примусовому виконанні Постанови від 06.03.2023 №47475864 у виконавчому провадженні №71224804.

9) Визнати неправомірним рішення старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонової К.В., яке прийняте нею шляхом винесення Постанови від 09.03.2023 про арешт коштів ОСОБА_1 при примусовому виконанні Постанови від 06.03.2023 №47475864 у виконавчому провадженні №71224804.

10) Зобов`язати старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонову К.В. усунути порушення шляхом:

- скасування Постанови від 06.03.2023 про стягнення виконавчого збору в розмірі 4405,20 грн при примусовому виконанні виконавчого листа Приморського районного суду м.Одеси від 06.04.2015 №522/17945/14 у виконавчому провадженні №47475864.

- скасування Постанови від 07.03.2023 про відкриття виконавчого провадження №71224804 з примусового виконання постанови від 06.03.2023 №47475864 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 4405,20 грн.

- скасування Постанови від 07.03.2023р. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 69 грн при примусовому виконанні Постанови від 06.03.2023 №47475864 у виконавчому провадженні №71224804.

- скасування Постанови від 09.03.2023 про арешт коштів ОСОБА_1 при примусовому виконанні постанови від 06.03.2023 №47475864 у виконавчому провадженні №71224804.

В ході розгляду скарги боржник відмовився від вимог щодо:

- визнання неправомірним рішення старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонової К.В., яке прийняте нею шляхом винесення Постанови від 07.03.2023 про відкриття виконавчого провадження №71224804 з примусового виконання Постанови від 06.03.2023 №47475864 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 4405,20 грн.

- визнання неправомірним рішення старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонової К.В., яке прийняте нею шляхом винесення Постанови від 07.03.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 69 грн при примусовому виконанні Постанови від 06.03.2023р. №47475864 у виконавчому провадженні №71224804.

- визнання неправомірним рішення старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонової К.В., яке прийняте нею шляхом винесення Постанови від 09.03.2023 про арешт коштів ОСОБА_1 при примусовому виконанні Постанови від 06.03.2023 №47475864 у виконавчому провадженні №71224804.

- скасування Постанови від 07.03.2023 про відкриття виконавчого провадження №71224804 з примусового виконання постанови від 06.03.2023 №47475864 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 4405,20 грн.

- скасування Постанови від 07.03.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 69 грн при примусовому виконанні Постанови від 06.03.2023 №47475864 у виконавчому провадженні №71224804.

- скасування Постанови від 09.03.2023 про арешт коштів ОСОБА_1 при примусовому виконанні постанови від 06.03.2023 №47475864 у виконавчому провадженні №71224804.

Таким чином предметом скарги є рішення, дії і бездіяльність державного виконавця щодо визначення заборгованості зі сплати аліментів та нарахування виконавчого збору із заборгованості зі сплати аліментів при примусовому виконанні виконавчого листа Приморського районного суду м.Одеси від 06.04.2015 №522/17945/14 у виконавчому провадженні №47475864.

В обґрунтування скарги боржник послався на те, що 10.12.2014 Приморським районним судом м.Одеси по справі №522/17945/14-ц було винесено рішення, яким стягнуто з боржника аліменти на утримання доньки у розмірі 800,00 грн щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2014 року до досягнення дитиною повноліття. 08.04.2015 стягувач звернувся із заявою про примусове виконання вищезазначеного рішення суду і надав виконавчий лист від 06.04.2015 №522/17945/14. 08.04.2015 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №47475864 з примусового виконання виконавчого листа від 06.04.2015 №522/17945/14. 28.02.2023 в рамках зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем Філімоновою К.В. було складено розрахунок заборгованості по аліментам за період з травня 2020 року по лютий 2023 року в сумі 44 052 грн. 28.02.2023 в зв`язку із невиконанням вимог виконавчого документу державним виконавцем Філімоновою К.В. були винесені постанови про арешт коштів боржника, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. 03.03.2023 Другим Малиновським ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ була зареєстрована заява стягувача від 01.03.2023 про відсутність у боржника заборгованості по аліментам, про відсутність у стягувача претензій до боржника, у зв`язку із тим, що боржник сплачує аліменти. 06.03.2023 у зв`язку із надходженням заяви стягувача про відсутність заборгованості зі сплати аліментів вищезазначені постанови про арешт коштів боржника, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами були скасовані. У відповідних постановах від 06.03.2023 про скасування заходів примусового виконання державним виконавцем в мотивувальній частині зазначено, що підставою скасування заходів примусового виконання є «погашення заборгованості по аліментам в повному обсязі та станом на 06.03.2023 відсутня». Аналогічна ситуація в даному виконавчому провадженні мала місце у 2020 році, коли той самий державний виконавець Філімонова К.В. скасувала заходи примусового виконання також у зв`язку із надходженням заяви стягувача про відсутність у боржника заборгованості зі сплати аліментів. При цьому 06.03.2023 державний виконавець Філімонова К.В. нараховує виконавчий збір та як результат виносить постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. В протиріччя самому ж собі виконавець мотивує постанову наявністю заборгованості зі сплати аліментів. Скаржник вважає дії державного виконавця з розрахунку заборгованості по аліментам, з нарахування виконавчого збору і, відповідно, постанову від 06.03.2023 про стягнення виконавчого збору, винесену державним виконавцем Філімоновою К.В. по виконавчому провадженню №47475864 неправомірними. Скаржник зазначає, що заборгованість зі сплати була відсутня станом як станом на 28.02.2023 (дату здійснення державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів), так і станом на 06.03.2023 (дату нарахування виконавчого збору у зв`язку із нібито наявністю заборгованості зі сплати аліментів і винесення неправомірної постанови про стягнення виконавчого збору). Також скаржник стверджує, що згідно із чинним законодавством України, єдиною законною підставою нарахування виконавчого збору та винесення відповідної постанови у виконавчих провадженнях за виконавчими документами про стягнення аліментів є наявність фактичної заборгованості зі сплати аліментів. Така заборгованість була відсутня станом на 28.02.2023 (дату здійснення розрахунку про заборгованість), що підтверджується зверненням стягувача на електронну пошту ВДВС від 28.02.2023, заявою стягувача від 01.03.2023, наявними квитанціями АТ КБ «Приватбанк», а також перепискою між Стягувачем ОСОБА_2 та державним виконавцем Філімоновою К.В. Загальна сума сплачених боржником аліментів за період з травня 2020 року по квітень 2023 року становить 107 145 грн, що більше ніж в 2 рази перевищую суму, визначену за той самий період державним виконавцем як заборгованість зі сплати аліментів. Скаржник вказує, що державний виконавець зобов`язаний був повідомити про розрахунок заборгованості стягувача і боржника у разі надходження виконавчого документа на виконання від стягувача. Жодного разу ані стягувач, ані боржник не повідомлялися державним виконавцем Філімоновою К.В. про розрахунок заборгованості. Отже, державний виконавець Філімонова К.В. вчинила протиправну бездіяльність, яка полягає у нездійсненні щомісячного обчислення розміру заборгованості. Також державний виконавець Філімонова К.В. вчинила протиправну бездіяльність, яка полягає у неповідомленні стягувача і боржника про розрахунок заборгованості.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.03.2023 скарга прийнята до розгляду та призначено розгляд справи у судовому засіданні 31.03.2023.

До суду 30.03.2023 від Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшли заперечення на скаргу ОСОБА_1 , згідно яких просить відмовити у задоволенні скарги.

Заперечення мотивовані тим, що 01.03.2023 до Відділу надійшло звернення електронною поштою від стягувача ОСОБА_2 щодо надання пояснень на підставі чого винесені тимчасові обмеження боржнику ОСОБА_1 . Боржник ОСОБА_1 жодного разу не був на прийомі у державного виконавця або у телефонному режимі не звертався до Відділу, не надавав пояснень та квитанцій зі сплати аліментів. 01.03.2023 до Відділу надійшла заява ОСОБА_2 про відсутність заборгованості станом на 28.02.2023 та про повернення виконавчого документа. Державним виконавцем не отримано документальне підтвердження про повне виконання рішення боржником, а саме квитанції щомісячної сплати аліментів.

У судовому засіданні 31.03.2023 було задоволено клопотання державного виконавця Філімонової К.В. про долучення заперечень разом з матеріалами виконавчого провадження, також задоволено клопотання представника скаржника ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи, у справі оголошено перерву до 19.04.2023.

У судовому засіданні 19.04.2023 проведеному за участі державного виконавця Філімонової К.В. та представника скаржника ОСОБА_3 було оголошено перерву до 26.04.2023, з метою направлення копії заяви представником скаржника державному виконавця.

У судовому засіданні 26.04.2023 задоволено клопотання представника скаржника ОСОБА_3 про долучення до матеріалів справи доказів, у судовому засіданні оголошено перерву до 01.05.2023.

У судовому засіданні 01.05.2023 з метою надання часу державному виконавцю для ознайомлення з доповненнями до скарги, розгляд справи відкладено на 11.05.2023.

У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 11.05.2023 розгляд справи відкладено на 31.05.2023.

У зв`язку з задоволенням заяви Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відкладення, розгляд справи у судовому засіданні 31.05.2023 відкладено на 07.06.2023.

У зв`язку зі зайнятістю судді по справі №522/15604/21 та закінченням робочого часу, розгляд справи у судовому засіданні 07.06.2023 відкладено на 19.06.2023.

У судове засідання 19.06.2023 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник скаржника ОСОБА_3 звернувся до суду 16.06.2023 з заявою про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін виконавчого провадження, державного виконавця, наявні докази, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Згідно із п.8 р.ІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Мінюсту України №512/5 від 02.04.2012, за виконавчим документом про стягнення аліментів у разі, якщо розмір заборгованості боржника перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, державний виконавець зобов`язаний нарахувати виконавчий збір із суми заборгованості зі сплати аліментів.

Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавчий збір нараховується із суми заборгованості, визначеної у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, єдиною законною підставою нарахування виконавчого збору та винесення відповідної постанови у виконавчих провадженнях за виконавчими документами про стягнення аліментів є наявність фактичної заборгованості зі сплати аліментів.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2014 року по справі №522/17945/14-ц, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.03.2015, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 800,00 грн щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2014 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Надано дозвіл на виїзд за межі України неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди та супроводу батька - ОСОБА_1 протягом літніх місяців з 1 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року включно (а.с.11-13).

Державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції Харжевською М.В. 08.04.2015 року відкрито виконавче провадження №47475864 з приводу виконання виконавчого лита №522/17945/14, виданий 06.04.2015 Приморським районним судом м. Одеси на виконання вищевказаного рішення суду (а.с.14, 97).

Державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції Харжевською М.В. розрахунок заборгованості по аліментам, який у період з 05.11.2014 по 01.04.2015 становить 3 866,66 грн (а.с.99).

11.11.2015 ОСОБА_2 звернулася до державного виконавця з метою отримання розрахунку заборгованості по аліментам (а.с.100).

Державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції Стьопкіною К.Є. складено розрахунок заборгованості за період з 01.04.2015 по 05.11.2015 та визначено заборгованість станом на 05.11.2015 у розмірі 6399,96 грн (а.с.101).

16.04.2020 у рамках виконавчого провадження №47475864 державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Філімоновою К.В. накладено арешт на кошти ОСОБА_1 (а.с. 15, 106-107).

Державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Філімоновою К.В. здійснено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 05.11.2015 по 31.03.2020 та постановлено, що станом на 31.03.2020 заборгованість по аліментам становить 58 399,96 грн (а.с.108-110).

ОСОБА_2 21.04.2020 звернулася до Другого Малиновського ВДВС заявою, якою повідомила, що станом на 21.04.2020 заборгованість за аліментами відсутня (а.с.16, 111).

Державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Філімоновою К.В. постановою від 24.04.2020 знято арешт з коштів ОСОБА_1 (а.с.17).

Старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Філімоновою К.В. здійснено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 22.04.2020 по 28.02.2023 та постановлено, що станом на 28.02.2023 заборгованість по аліментам становить 44 052 грн (а.с.18-19, 113-114).

28.02.2023 старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Філімоновою К.В. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 (20-21, 115-116).

Також 28.02.2023 старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Філімоновою К.В. винесено постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с.22-24, 117-119).

ОСОБА_2 звернулася до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з електронним листом, що ОСОБА_1 сплачує аліменти, просить анулювати заявку (а.с.121).

ОСОБА_2 звернулася до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 01.03.2023 з заявою про повернення виконавчого документа без виконання, вказала, що станом на 01.03.2023 заборгованість по аліментам відсутня (а.с.25, 122).

Старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Філімоновою К.В. 06.03.2023 винесено постанову про зняття арешту з коштів ОСОБА_1 , постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві полювання, постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, постанову про скасування заходів примусового виконання (а.с.26-31, 125-130).

У всіх цих постановах вказано, що станом на 06.03.2023 заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена у повному обсязі.

Також 06.03.2023 старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Філімоновою К.В. було винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 4405,20 грн з зазначенням, що сума нарахованої заборгованості станом на 28.02.2023 становить 44052,00 грн, 03.03.2023 до Відділу надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документу про сплату аліментів (а.с.32, 131).

06.03.2023 старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Філімоновою К.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_2 (а.с.33, 133).

Скаржником надано квитанції на підтвердження сплати аліментів на рахунок ОСОБА_2 за період з травня 2020 року по червень 2022 року, жовтень 2022 року, січень квітень 2023 року (а.с.34-60, 164).

З приводу стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору 07.03.2023 старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Філімоновою К.В. було відкрите виконавче провадження №71224804 (а.с.61).

Того ж дня, 07.03.2023 винесено постанову про розмір мінімальних витрати виконавчого провадження, який складає 69 грн (а.с.62).

09.03.2023 у рамках виконавчого провадження №71224804 накладено арешт на кошти ОСОБА_1 (а.с.63-64).

20.03.2023 з ОСОБА_1 стягнуто на рахунок Другого Малиновського відділу ДВС суму у розмірі 3 071,32 грн (а.с.167, 168) та 06.04.2023 у розмірі 1 402, 88 грн (а.с.169).

Заборгованість зі сплати аліментів у боржника була відсутня станом на 28.02.2023 (дату здійснення розрахунку про заборгованість), що підтверджується зверненням стягувача на електронну пошту ВДВС від 28.02.2023, заявою стягувача від 01.03.2023, наявними квитанціями АТ КБ «Приватбанк», а також перепискою між Стягувачем ОСОБА_2 та державним виконавцем Філімоновою К.В. Факт відсутності заборгованості зі сплати аліментів станом на 28.02.2023 не заперечується і державним виконавцем, про що зазначено у постановах державного виконавця.

Згідно ч.3, 4 п.1 розділу XVI Особливості виконання рішень про стягнення аліментів Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Так, скаржник не надавав державному виконавцю квитанції на підтвердження сплати аліментів, однак матеріали виконавчого провадження не свідчать про те, що боржник у виконавчому провадженні сповіщався про всі процесуальні виконавчі дії, матеріали справи не місять інформації про відправлення ОСОБА_1 жодної постанови, розрахунку заборгованості.

Згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Крім того, варто відзначити, що на виконання вимог Інструкції, державним виконавцем не здійснювався розрахунок заборгованості по аліментам щомісячно і в постановах про скасування всіх обмежень державний виконавець вказувала, що заборгованість по аліментам відсутня, беручи до уваги лише заяву стягувача.

Отже, у старшого державного виконавця Філімонової К.В. були відсутні законні підстави для здійснення нарахування виконавчого збору і як результат винесення постанови від 06.03.2023 про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі надходження виконавчого документа на виконання від стягувача.

Як вказувалося вище з наданих суду матеріалів виконавчого провадження, факт направлення розрахунку сторонам виконавчого провадження не підтверджується. Державним виконавцем також не здійснювався розрахунок заборгованості за 12 місяців та в подальшому помісячно.

При тому, надані державним виконавцем конверти про направлення ОСОБА_1 документів датовані 14.03.2023 та 10.03.2023 (а.с.170,171), тобто вже після закінчення виконавчого провадження.

Вищезазначена бездіяльність державного виконавця є триваючим правопорушенням.

Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу.

Даний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 760/19348/20 (провадження № 61-7645св21) https://reyestr.court.gov.ua/Review/102221433. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду: від 23 жовтня 2019 року у справі № 127/2-2177/2005 (провадження № 61-38328св18) https://reyestr.court.gov.ua/Review/85390241 від 08 липня 2020 року у справі № 589/6044/13 (провадження № 61-35606св18) https://reyestr.court.gov.ua/Review/90591352

На час здійснення розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню №47475864 заборгованість у боржника була відсутня, вмотивованого обґрунтування нарахування виконавчого збору та, як результат, постанова про стягнення виконавчого збору не містять, відповідно дані дії і рішення є безпідставними.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» засадами провадження, зокрема, є верховенство права, обов`язковість виконання рішень, справедливість, неупередженість та об`єктивність співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

В порядку ст. 18 даного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим законом та іншими нормативно-правовими актами.

З огляду на вимоги ст.ст.ст.2, 13, 18 Закону України «Про виконавче провадження» та з метою встановлення факту наявності або відсутності заборгованості зі сплати аліментів, державний виконавець зобов`язана була звернутися до стягувача та/або боржника з вимогою або запитом про надання відповідних підтверджуючих документів про сплату аліментів, але цього не зробила.

Таким чином, у зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про те, що старший державний виконавець Філімонова К.В. не мала підстав для стягнення виконавчого збору, адже встановила, що відсутня заборгованість станом на 01.03.2023, при тому обрахувала виконавчий збір по своєму розрахунку заборгованості складеного станом на 28.02.2023, фактично стягнена за такою постановою сума виконавчого збору підлягає поверненню боржнику.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі), визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі по тексту - Порядок № 787).

Пунктом 3 р.І Порядку № 787, визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Згідно з пунктом 5 р.І Порядку № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Тож, з наведеного слідує, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, яке платником подається до органу Казначейства.

У свою чергу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року № 106 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» органом, який контролює справляння надходжень до бюджету 22070000 «Виконавчий збір», є Міністерство юстиції України.

Враховуючи, що надмірно стягнуті кошти є виконавчим збором у відповідному виконавчому провадженні, а Мін`юст є органом, що реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів, суд приходить до висновку, що саме на Мін`юст покладено обов`язок здійснювати контроль за справлянням спірних коштів до державного бюджету.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 19 червня 2018 року у справі №910/23967/16 (провадження №12-110гс18).

Однак, вимога про зобов`язання Другого Малиновського відділу ДВС звернутися до органу Державної казначейської служби України з поданням про повернення ОСОБА_1 стягнутого виконавчого збору задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.6 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи проектів нормативно-правових актів» № 1380/5 від 23.06.2010 дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Тобто здійснення органом державної влади дискреційних повноважень може, в деяких випадках, передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

При цьому, як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Аналогічне роз`яснення надане судам в п. 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2012, яке зводиться до того, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що при вирішенні питання щодо зобов`язання старшого державного виконавця вчинити дії прийняти міри для закінчення виконання виконавчого провадження та питання про зобов`язання припинити обтяження майна, слід виходити з того, що суд не вправі підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження державного виконавця (державної виконавчої служби) щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до їх компетенції.

Таким чином, зобов`язання суб`єкта оскарження звернутися з поданням щодо повернення виконавчого збору скаржнику буде втручанням в дискреційні повноваження відділу державної виконавчої служби, тому, така вимога задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання державного виконавця про направлення матеріалів справи для розгляду до Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2023, то воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із правовою позицією, викладеною у Постанові Великої Палати Верховного суду від 30.01.2019 у справі №569/5553/17, для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із прав та/або інтересів, за захистом яких звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, їх змісту та правової природи.

Щодо юрисдикції справ за скаргами на постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору Велика Палата Верховного Суду висловлювалась у постановах від 03.04.2019 у справі №370/1034/15-ц, від 06.06.2018 у справі №127/9870/16-ц, від 30.01.2019 у справі №161/8267/17.

На зазначені постанови державний виконавець посилається у вищезазначеному клопотанні, однак вони не можуть бути прикладом визначення юрисдикції у справі, що розглядається, оскільки прийняті за скаргами на інші дії державних виконавців чи їх постанови, тобто є нерелевантними до даних правовідносин. В жодній із цих справ не розглядалося питання здійснення розрахунку із заборгованості зі сплати аліментів, здійснення нарахування виконавчого збору у зв`язку із наявністю заборгованості зі сплати аліментів і як результат винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Суд зазначає, що в даній справі розглядається питання встановлення наявності або відсутності у боржника фактичної заборгованості зі сплати аліментів і як безпосередньо пов`язане з цим похідне законність рішень, дій бездіяльності державного виконавця щодо здійснення розрахунку із заборгованості зі сплати аліментів, здійснення нарахування виконавчого збору у зв`язку із наявністю заборгованості зі сплати аліментів і як результат винесення постанови про стягнення виконавчого збору. Тобто, предметом розгляду даної справи є рішення, дії, бездіяльність державного виконавця, вчинені на виконання виконавчого листа від 06.04.2015 №522/17945/14, виданого Приморським районним судом м.Одеси, тобто судом цивільної юрисдикції.

Аналогічні правові позиції викладені у Постановах Великої палати Верховного суду від 16.01.2019 у справі №657/233/14-ц та від 23.11.2021 у справі №175/1571/15.

Суд звертає увагу на те, що нарахування виконавчого збору здійснено, а оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору винесена державним виконавцем у зв`язку із недоведеним твердженням про наявність заборгованості зі сплати аліментів станом на 28.02.2023, тобто на дату здійснення розрахунку заборгованості, і недоведеним твердження про її погашення боржником після 28.02.2023 при примусовому виконанні виконавчого листа від 06.04.2015 №522/17945/14, виданого Приморським районним судом м.Одеси.

Відповідно до ч.10 ст.10 ЦПК України, забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

З іншого боку на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України підлягає закриттю провадження у справі в частині вимог скаржника щодо:

- визнання неправомірним рішення старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонової К.В., яке прийняте нею шляхом винесення Постанови від 07.03.2023 про відкриття виконавчого провадження №71224804 з примусового виконання постанови від 06.03.2023 №47475864 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 4 405,20 грн.

- визнання неправомірним рішення старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонової К.В., яке прийняте нею шляхом винесення Постанови від 07.03.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 69 грн при примусовому виконанні постанови від 06.03.2023 №47475864 у виконавчому провадженні №71224804.

- визнання неправомірним рішення старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Філімонової К.В., яке прийняте нею шляхом винесення Постанови від 09.03.2023 про арешт коштів ОСОБА_1 при примусовому виконанні постанови від 06.03.2023 №47475864 у виконавчому провадженні №71224804.

- скасування Постанови від 07.03.2023 про відкриття виконавчого провадження №71224804 з примусового виконання постанови від 06.03.2023 №47475864 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 4 405,20 грн.

- скасування Постанови від 07.03.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 69 грн при примусовому виконанні постанови від 06.03.2023 №47475864 у виконавчому провадженні №71224804.

- скасування Постанови від 09.03.2023 про арешт коштів ОСОБА_1 при примусовому виконанні постанови від 06.03.2023 №47475864 у виконавчому провадженні №71224804.

Вищезазначені рішення і дії були вчиненні державним виконавцем щодо виконання оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору як виконавчого документу і відповідно до вимог ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» можуть бути оскаржені до адміністративного суду, у встановленому порядку.

Згідно із ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ст.447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 Цивільного процесуального кодексу України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.451 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі ст.ст. 261, 450, 451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення і дії старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Філімонової Карини Владиславівни, за участі стягувача: ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонової К.В., яка полягає у нездійсненні щомісячного обчислення розміру заборгованості по аліментам при примусовому виконанні виконавчого листа Приморського районного суду м.Одеси від 06.04.2015 №522/17945/14 у виконавчому провадженні №47475864.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонової К.В., яка полягає у неповідомленні стягувача і боржника про розрахунок заборгованості по аліментам при примусовому виконанні виконавчого листа Приморського районного суду м.Одеси від 06.04.2015 №522/17945/14 у виконавчому провадженні №47475864.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонової К.В., яка полягає у незвернені до стягувача та/або боржника з вимогою або запитом про надання відповідних підтверджуючих документів про сплату аліментів при примусовому виконанні виконавчого листа Приморського районного суду м.Одеси від 06.04.2015 №522/17945/14 у виконавчому провадженні №47475864.

Визнати неправомірним і скасувати Розрахунок заборгованості по аліментам від 28.02.2023 у виконавчому провадженні №47475864.

Визнати неправомірним рішення старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонової К.В., яке прийняте нею шляхом винесення постанови від 06.03.2023 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 4 405,20 грн при примусовому виконанні виконавчого листа Приморського районного суду м.Одеси від 06.04.2015 №522/17945/14 у виконавчому провадженні №47475864.

Зобов`язати старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філімонову К.В. усунути порушення шляхом скасування постанови від 06.03.2023 про стягнення виконавчого збору в розмірі 4 405,20 грн при примусовому виконанні виконавчого листа Приморського районного суду м.Одеси від 06.04.2015 №522/17945/14 у виконавчому провадженні №47475864.

В частині вимог про зобов`язання Другого Малиновський відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернутися до відповідного органу Державної казначейської служби України з поданням про повернення ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 4 405,20 грн, стягнутих з нього в якості виконавчого збору згідно постанови від 06.03.2023 - відмовити.

В іншій частині вимог - провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали суду складено 23 червня 2023 року.

Суддя В.Я.Бондар