Справа №: 398/1737/23
провадження №: 2/398/1473/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"07" червня 2023 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Дубровської Н.М., з участю секретаря судового засідання Шандор О.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 15 березня 2017 р. по 05 травня 2022 р. включно позивач ОСОБА_1 працювала бухгалтером першої категорії Філії «Олександрійська ДЕД» Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», що підтверджуються записами №№ 40-41 у трудовій книжці НОМЕР_1 . Наказом Філії «Олександрійська ДЕД» Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 20-к від 05.05.2022 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України. В порушення вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата на підприємств виплачувалась несвоєчасно, в результаті чого виникла заборгованість. У відповідності до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Всупереч вимогам чинного законодавства, в день звільнення позивача відповідач письмово не повідомив про нараховані суми, належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України. Довідкою Філії «Олександрійська ДЕД» Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 11 від 17.01.2023 р. підтверджується, що станом на 31.05.2022 р. заборгованість з виплати заробітної плати становила 50 943,23 грн. Враховуючи те, що 25.05.2022 р. ОСОБА_1 виплачено було заборгованість по заробітній платі за грудень 2021 р. у розмірі 1139,39 грн., заборгованість перед Позивачем станом на день звільнення становила суму 52 082,62 грн. Днем фактичного розрахунку з позивачем є 17 січня 2023 року. Відповідно до довідки Філії «Олександрійська ДЕД» Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 12 станом на 17.01.2023 р. Філія «Олександрійська ДЕД» немає заборгованості з виплати заробітної плати перед ОСОБА_1 . Згідно довідки Філії «Олександрійська ДЕД» Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 14 від 17.01.2023 р. середньоденна заробітна плата позивача становить 400,76 грн. Однак, з даною сумою середньоденної заробітної плати погодитися не можна, оскільки в розрахунок у березні 2022 р. взято 22 відпрацьованих робочих дня, що суперечить розрахунковому листку за березень 2022 р., відповідно до якого ОСОБА_1 відпрацювала 6 робочих днів. При цьому, в даній довідці взято заробітну плату у березні 2022 р. за відпрацьований час з урахуванням оплати лікарняних листів. Тобто, таким чином зменшено суму середньоденної заробітної плати позивача. Зважаючи на те, що позивач відпрацювала у березні 2022 р. - 6 робочих днів, а у квітні 2022 р. - 21 робочий день та розмір заробітної плати за відпрацьований час у березні 2022 р. складає 2465,45 грн., а у квітні 2022 р. 13168,95 грн., середньоденна заробітна плата Позивача становить 579,05 грн. (15634,40 грн. /27 роб. дн.). Таким чином, Відповідач повинен виплатити середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 06.05.2022 року (наступний день після звільнення) по 17.01.2023 року (дата проведення фактичного розрахунку).

Час затримки виплати заробітної плати позивачу з моменту звільнення по дату проведення фактичного розрахунку становить більше восьми місяців, протягом яких було 181 робочий день:

Травень 2022 р. 18 робочий день

Червень 2022 р. 22 робочих дні

Липень 2022 р. 21 робочий день

Серпень 2022 р. - 23 робочих дні

Вересень 2022 р. 22 робочих дні

Жовтень 2022 р. 21 робочий день

Листопад 2022 р. 22 робочих дні

Грудень 2022 р. 21 робочий день

Січень 2023 р. - 11 робочих днів

Отже, станом на день фактичної виплати позивачу заборгованості по виплаті заробітної плати 17.01.2023 року середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні складає 104 808,05 грн. (579,05 грн. * 181 роб. дн.).

Однак, до часу звернення до суду відповідачем не виплачено середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 104 808 (сто чотири тисячі вісімсот вісім) грн. 05 коп., судовий збір у розмірі 1073,60 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, разом з тим, від адвоката Гаморя М.В. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, вирішення спору за наявних у матеріалах доказах, задоволення позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, матеріали справи містіть відзив на позовну заяву (а.с 26-30)

Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

Наказом Філії «Олександрійська ДЕД» Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 20-к від 05.05.2022 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням по ст.38 КЗпП України (а.с. 8).

Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Всупереч вимогам чинного законодавства, в день звільнення позивача 05 травня 2022р., відповідач письмово не повідомив про нараховані суми, належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України.

У відповідності до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Довідкою Філії «Олександрійська ДЕД» Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 11 від 17 січня 2023 р. підтверджується, що станом на 31 травня 2022 р. заборгованість з виплати заробітної плати становила 50 943,23 грн. (а.с. 13)

Враховуючи те, що 25 травня 2022 р. позивачу ОСОБА_1 було виплачено заборгованість по заробітній платі за грудень 2021 р. у розмірі 1139,39 грн., заборгованість перед позивачем станом на день звільнення становила суму 52 082,62 грн., що підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» по картці Позивача від 08 березня 2023 р., відповідно до якої усього надходжень від Філії «Олександрійська ДЕД» Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з призначенням заробітна плата у період травень 2022 р. січень 2023 року було на суму 52 082,62 грн. ( а.с.15).

Таким чином, днем фактичного розрахунку з позивачем є 17 січня 2023 року.

Відповідно до довідки Філії «Олександрійська ДЕД» Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 12 станом на 17 січня 2023 р. філія «Олександрійська ДЕД» немає заборгованості з виплати заробітної плати перед ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначеністаттею 116цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-64цс13, згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Як вбачається із роз`яснень даних у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставіст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого вказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати /компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо/.

Згідно довідки Філії «Олександрійська ДЕД» Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 14 від 17 січня 2023 р. середньоденна заробітна плата позивача з становить 400,76 грн. (а.с. 12)

Разом з тим, суд критично ставиться до наведеної суми, оскільки в розрахунок у березні 2022 р. взято 22 відпрацьованих робочих дня, що суперечить розрахунковому листку за березень 2022 р., відповідно до якого ОСОБА_1 відпрацювала 6 робочих днів. (а.с 10), при цьому, в даній довідці взято заробітну плату у березні 2022 р. за відпрацьований час з урахуванням оплати лікарняних листів. Таким чином зменшено суму середньоденної заробітної плати позивача.

Зважаючи на те, що позивач відпрацювала у березні 2022 р. - 6 робочих днів, а у квітні 2022 р. - 21 робочий день (а.с. 10, 12) та розмір заробітної плати за відпрацьований час у березні 2022 р. складає 2465,45 грн., а у квітні 2022 р. 13168,95 грн., середньоденна заробітна плата позивача становить 579,05 грн. (15634,40 грн. /27 роб. дн.).

За змістом частини 2 статті 233 КЗпП України слід дійти висновку про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком».

Отже, у разі не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Таким чином, невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Відповідач провів з позивачем повний розрахунок 17 січня 2023 року, тобто Позивач звертається до суду в межах визначеного ст.233 КЗпП України тримісячного строку, а тому має право на стягнення середньої заробітної плати за весь час затримки до дня її фактичної виплати.

Таким чином, відповідач повинен виплатити середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 06 травня 2022 року (наступний день після звільнення) по 17 січня 2023 року (дата проведення фактичного розрахунку).

Час затримки виплати заробітної плати Позивачу з моменту звільнення по дату проведення фактичного розрахунку становить більше восьми місяців, протягом яких було 181 робочий день:

Травень 2022 р. 18 робочий день

Червень 2022 р. 22 робочих дні

Липень 2022 р. 21 робочий день

Серпень 2022 р. - 23 робочих дні

Вересень 2022 р. 22 робочих дні

Жовтень 2022 р. 21 робочий день

Листопад 2022 р. 22 робочих дні

Грудень 2022 р. 21 робочий день

Січень 2023 р. - 11 робочих днів

Отже, станом на день фактичної виплати позивачу заборгованості по виплаті заробітної плати 17 січня 2023 року середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні складає 104 808,05 грн. (579,05 грн. * 181 роб. дн.).

Доводи відповідача щодо зловживання позивачем своїми правами суд вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Невиплата працівникові при звільненні всіх належних йому сум є триваючим правопорушенням, а тому працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, позивач обґрунтовано заявила вимогу про стягнення з відповідача передбаченого статтею 117 КЗпП України середнього заробітку за час затримки розрахунку. Крім того, не заслуговують на увагу аргументи відповідача щодо наявності підстав для відмови у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За змістом наведеної правової норми, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі його непроведення до розгляду справи - по день ухвалення рішення (але не більш як за шість місяців), якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

Отже, право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

При розгляді справи суд не вбачає підстав для застосування принципу співмірності та зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки вимоги в частині стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку підлягають задоволенню.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с.26 30) на лист Торгово-промислової палати від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, яким військову агресію РФ проти України, що стало підставою для введення воєнного стану на території України з 05.00 год. 24 лютого 2022 року визнано форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), суд не може врахувати, як правову підставу для відмови у задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно із частиною першою статті 9 ЦК України положення ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин (пункт 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18)).

Частиною першою статті 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

На підтвердження настання форс-мажорних обставин Державним підприємством обслуговування повітряного руху України надано до суду лист Торгово-промислової палати від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 905/857/19 (провадження № 12-56гс21) зазначила, що «Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина перша статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Викладене свідчить, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань - це сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні.

Із урахуванням положень частини першої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та пункту 6.10 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням Президії Торгово-промислової палати України 18 грудня 2014 року № 44(5), документом, який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), є сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видає Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати, вимоги до якого встановлені пунктом 6.11 Регламенту.

Отже, роботодавцю необхідно було довести настання обставин непереборної сили, які б свідчили про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

Оскільки роботодавець не довів, що порушення сталися внаслідок непереборної сили, то, відповідно, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Судом встановлено, що роботодавець не виплатив належні при звільнені працівникові суми, а саме заробітну плату, тому відповідно до статті 117 КЗпП України він повинен компенсувати позивачу розмір середнього заробітку за весь час затримки виплати належних йому сум.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073, 60 грн., сплачений, згідно платіжної інструкції від 31 березня 2023 року (а.с. 5).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу;

За змістом ст.137 ЦПК України результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи, що при пред`явленні позову позивачем та представником адвокатом Гаморя М.В. надано до суду витяг з договору № 40 про надання ( правничої правової) допомоги від 29 грудня 2022року з Додатком №1 до Договору (а.с 16,17), суд вважає, що вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 76-83, 258-259, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 середній заробіток за час вимушеного розрахунку при звільненні в сумі 104 808 грн 05 коп.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 5000 грн 00 коп витрати на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.06.2023 року.

Суддя Дубровська Н.М.