Провадження № 2/466/299/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Мошовській М.-О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

29.10.2021 Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Д.Апостола,1, звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.01.2016 по 31.10.2020 у сумі 8931,10грн. за центральне опалення; 1260,66грн. інфляційні втрати; 610,66грн. 3% річних; судовий збір 2270,00грн.

В подальшому не змінюючи предмет та підставу позову представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за централізоване опалення місць загального користування 12063,47грн. за період з 01.01.2016р. по 31.10.2021 р.; 1361,26грн. інфляційні втрати; 638,16грн. 3% річних; судовий збір 2270,00грн. (а.с.61-62).

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та споживала послуги, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». Вважає, що між позивачем та відповідачем встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг.

Сума заборгованості за особовим рахунком відповідача № НОМЕР_1 складала 12063,47грн. за період з 01.01.2016р. по 31.10.2021 р., 1361,26грн. інфляційні втрати; 638,16грн. 3% річних; судовий збір 2270,00грн.,які просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 16.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в спрощеному порядку (а.с.27).

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить завершувати розгляд справи у її відсутності на підставі наявних матеріалів справи та письмових додаткових пояснень від 30.09.2022 (а.с.103-109,112-118).

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, представник відповідача адвокат Скаско В.О. подав заяву про завершення розгляду справи без участі сторони відповідача, позовні вимоги визнав частково в розмірі 4007,00грн., в решті просив відмовити, про що, подав на адресу суду відзив на позовну заяву та заяву про часткове визнання позовних вимог.(а.с.93-99,119).

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши пояснення представників сторін,з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , де і зареєстроване її місце проживання,що вбачається з копію довідки №69 від 16.10.2020 (а.с.12).

Для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення ОСОБА_1 був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» за вказаною адресою надавались послуги з централізованого опалення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17.12.2020 відмовлено у прийнятті заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 8730,50грн., інфляційні втрати 1260,66грн., 3% річних 610,66грн.(а.с.11)

Між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування житловим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно п.28 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» №630 від 21 липня 2005 року, споживачі, які відмовилися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, відповідно до методики, що затверджується органом виконавчої влади.

Відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення (далі Методика), власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньо будинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Згідно з п.2.1.2 Методики, якщо у будинку встановлено загальнобудинковий прилад комерційного обліку теплової енергії, спожитої на опалення всіх житлових приміщень та місць загального користування, кількість теплової енергії на опалення місця загального користування визначають як частку теплової енергії від загальної витрати на опалення будинку, пропорційно до показів приладів виміру витрат теплоносія.

Пунктом 2.2.2 Методики визначено, що розподіл визначених величин витрат теплової енергії, спожитої на опалення МЗК між окремими помешканнями будинку, які не мають відокремленого входу, пропорційний до їх загальної опалюваної площі. Для кожного помешкання розраховується і коефіцієнт, який відображає частку загального платежу від опалення місць загального користування, що припадає на дане помешкання.

Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснювалось нарахування за послуги з централізованого опалення місць загального користування, за які відповідачі не оплачували, що в результаті призвело до заборгованості, яка станом на день звернення до суду, згідно поданого розрахунку, становить 12063,47грн.

З норм Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 №630 вбачається наступне:

- за наявності у квартирі комерційних засобів обліку води і теплової енергії оплата здійснюється відповідно до показників;

- за відсутності у квартирі комерційних засобів обліку води і теплової енергії та у разі неподання показники комерційних засобів обліку води і теплової енергії оплата здійснюється відповідно до показників загальноюудинкового та нормативів;

- показники комерційних засобів обліку води і теплової енергії зобов`язані подавати за наявності у квартирі комерційних засобів обліку води і теплової енергії оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Будинок по АДРЕСА_3 , обладнаний приладами обліку теплової енергії, які обліковують кількість спожитої теплової енергії окремо 1-3 під`їздами та 4-5 під`їздами будинку по АДРЕСА_3 .

Приладами обліку теплової енергії на опалення квартир обладнані також усі квартири в 4-5 під`їздах цього будинку.

Вищенаведені факти підтверджують позивач і відповідачка.

Листом від 30.08.2021 p. №08-9092 ЛМКП «Львівтеплоенерго» повідомило ОСББ "Хвильового-4" проте, що:

- розрахунки кількості та вартості послуг з централізованого опалення по будинку АДРЕСА_3 ,провадяться відповідно до вимог постанови КМ України від 21.07.2005 р. No 630 згідно з показниками приладів обліку теплової енергії на опалення, які обліковують окремо 1 -3 під`їзди та 4-5 під`їзди, та встановлених тарифів.

- визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування на протязі січня 2016року - квітня 2021 року провадилось відповідно до вимог постанови КМ України від 21.07.2005 p. №630 та Методики від 31.10.2006 р. № 359 як різниця між шляхом та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Вищенаведені обставини підтверджуються відомостями щодо розподілу кількості теплової енергії на потреби опалення квартир та відомістю щодо опалення місць загального користування (з урахуванням тепловитрат системи опалення), які листом від 05.03.2021 р. №0-2018 ЛМКП «Львівтеплоенерго» надало ОСББ "Хвильового-4".

З відомостей видно, що на протязі січня 2019 року - грудня 2020 року не всі споживачі теплової енергії в 4-5 під`їздах будинку по АДРЕСА_3 , передавали позивачу показання квартирних засобів обліку теплової енергії.

Проте, в порушення п.12 Порядку № 630, позивач не нараховував їм оплату за спожиту теплову енергію за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі(об`єму) квартири.

Так, у відповідності до ч.2 ст.4 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.9 Закону комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Частиною 1 ст.10 Закону також передбачено, що у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

З наданих розрахунків нарахування та оплату послуг позивачем подається розрахунок на оплату послуг з центрального опалення за період з 01.01.2016 по 31.10.2021, з якого встановлено розрахунки за опалення та опалення місць загального користування, при цьому не зазначено яка частка в цій оплаті є за послуги гарячого водопостачання.

Так, відповідно до ч.3 ст.10 Закону обсяги спожитої у будівлі гарячої, питної води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляються між споживачами з урахуванням того, що:

1) у разі якщо частина води була витрачена на полив клумб і газонів, прибирання місць загального користування тощо та/або гарячої води - на прибирання місць загального користування тощо, обсяг відповідно питної, гарячої води, що розподіляється між споживачами, зменшується на обсяг, витрачений на такі загальнобудинкові потреби, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку;

2) у разі якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби) розподіляється між споживачами відповідно до обсягу споживання за показаннями вузлів розподільного обліку.

Якщо виникає різниця між показаннями вузла комерційного обліку та обсягом гарячої, питної води, визначеним як сума показань вузлів розподільного обліку, така різниця розподіляється відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відтак, слід прийти до висновку про те, що розрахунки заборгованості, подані ЛМКП «Львівтеплоенерго» не містять належної інформації щодо способу нарахування заборгованості, не містять показників загальнобудинкового лічильника опалення та лічильника обліку гарячої води, містять вибіркові, часткові дані, необхідні до зазначення у такого роду актах.

В матеріалах справи відсутні докази щодо зняття помісячних показників загального будинкового лічильника обліку гарячого водопостачання.

Окрім цього, п.1-3 Розділу ІІІ Методики передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначається на підставі показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, вузлів розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді) або приладів-розподілювачів теплової енергії у разі оснащення ними 100 % МЗК та допоміжних приміщень.

У разі відсутності вузлів розподільного обліку у МЗК та допоміжних приміщеннях будівлі обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі (Qопбуд): одноповерхова будівля - 20 %; двоповерхова - 18 %; триповерхова - 16 %; чотириповерхова - 14 %; п`ятиповерхова - 12 %; шестиповерхова та вище - 10 %.

За рішенням співвласників будівлі зазначені частки споживання теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, можуть визначатися із застосуванням понижувального коефіцієнта від 0,2 до 0,9 залежно від теплотехнічних характеристик огороджувальних конструкцій, зокрема характеристик заповнення дверних віконних, балконних та дверних блоків, наявності тамбурів, якості теплоізоляції інженерних систем тощо, або за рішенням співвласників для визначення частки може застосовуватися підвищувальний коефіцієнт від 1,1 до 2 залежно від наявності та технічного стану опалювальних приладів в МЗК та допоміжних приміщеннях, стану теплотехнічних характеристик огороджувальних конструкцій. Рішення про їх застосування або зміну приймається в міжопалювальний період, про що співвласники будівлі письмово повідомляють виконавця комунальної послуги або виконавця розподілу.

У разі якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку, обсяг теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначається як різниця між обсягом теплової енергії, визначеної на підставі показань вузла комерційного обліку, та сумарним обсягом спожитої теплової енергії за показаннями вузлів розподільного обліку, а також з врахуванням обсягу витрат теплової енергії на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

З розрахунків, долучених до матеріалів справи вбачається, що витрати на опалення місць загального користування становлять значно більше дозволеного нормативу (від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі (Qопбуд).

Окрім цього, жодних інших доказів, які б стверджували про вірний розрахунок здійснених нарахувань позивачем не надано, хоча перешкод у цьому у позивача не було. Фактично позивачем лише надані розрахунки заборгованості, про стягнення якої вони просять, яка здійснена відповідно до нормативно правових актів, однак без належних доказів надання послуг, відповідно до цих же нормативно правових актів. Відповідачі заперечують отримання згаданих послуг та належної якості у спірний період.

Відповідно такі розрахунки заборгованості та інші докази, за наявності заперечень з приводу надання та отримання послуг, про стягнення заборгованості за які подано позов не можна вважати належними доказами на підтвердження надання відповідних комунальних послуг, надання їх відповідної кількості та якості, правильності нарахування заборгованості за надані послуги та ін.

З вищенаведеного слід прийти до висновку, що розрахунки заборгованості, подані ЛМКП «Львівтеплоенерго» не містять належної інформації щодо способу нарахування такої, не містять показників загальнобудинкового лічильника опалення та лічильника обліку гарячої води, містять вибіркові, часткові дані, необхідні до зазначення у такого роду актах. В матеріалах справи відсутні докази щодо зняття помісячних показників загального будинкового лічильника обліку гарячого водопостачання за період 2016-2021 років. Належних доказів, які б підтверджували правильний розрахунок здійснених нарахувань позивачем не надано. Крім того, позивач не довів належними доказами, що надає послуги відповідачу.

Також, судом встановлено, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» проводячи нарахування суми оплати за централізоване опалення по кватирі за адресою: АДРЕСА_1 безпідставно нараховував заборгованість, яка фактично утворювалася не за спожиту теплову енергію мешканцями вказаної квартири, а за різницю між спожитою тепловою енергією власників квартир та нежитлових приміщень (юридичних осіб), які мали квартирні прилади обліку та кількістю теплової енергії, спожитої на потреби будинку в цілому, поділеної між квартирами, які не були обладнані квартирними приладами обліку.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що протягом періоду, за який у відповідача утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 12063,47 грн., такі послуги фактично не надавалися, з огляду на відключення опалювальних приладів на сходовій клітці та відсутність опалення місць загального користування, а також позивачем не доведено належними доказами обсяг поставленої відповідачам теплової енергії на суму 12063,47грн., відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2016 року по 31.10.2021 року в розмірі 4007,54грн.

Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, то в таких слід відмовити, з огляду на те, що позивачем невірно розраховано суму основної заборгованості, а відтак нарахування штрафних санкцій також є необґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом частково задоволено позовні вимоги в розмірі 4007,54грн., з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 754,10грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування в розмірі 4007,54 (чотири тисячі сім гривень п`ятдесят чотири коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, в розмірі 754,10 (сімсот п`ятдесят чотири гривні десять коп.).

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», код за , м.Львів, вул. Д.Апостола, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова