"20" грудня 2023 р.
Справа № 642/3436/23
Провадження № 2/642/940/23
13 грудня 2023 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Вікторова В.В.,
за участю секретаря Шнайдер Д.С.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова із цивільним позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який від народження має проблеми зі здоров`ям та потребує лікування. За час шлюбу сторони набули у власність квартиру. Позивач зазначає, що відповідач, з метою провадження господарської діяльності, за спільні кошти подружжя придбав вантажний автомобіль, однак право власності на вказаний автомобіль не зареєстрував, та в ході експлуатації пошкодив його внаслідок чого отримав кредит для відновлення даного автомобіля. З 2014 відповідач почав їздити на заробітки за межі України, а саме до російської федерації та приїздив до сім`ї один раз на рік, востаннє відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання сина в березні 2020, а відвідував сім`ю у вересні 2020. Після запровадження воєнного стану в Україні відповідач залишився проживати у російській федерації, за рішенням суду шлюб між сторонами розірвано, а з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина, який проживає разом із позивачем. Приймаючи до уваги ухилення відповідача протягом тривалого часу від виконання батьківських обов`язків стосовно сина, виконання батьківських обов`язків одноособово позивачем, наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів, а також те, що відповідач заперечує право позивача на квартиру позивач просить поділити набуту за час шлюбу квартиру, відступивши при цьому від рівності часток подружжя у праві спільної власності, виділивши їй або 75%, а відповідачу або 25% квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 29.06.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 29.09.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, а також витребувано докази.
Ухвалою суду від 06.11.2023 до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено АТ КБ «ПриватБанк».
Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, проти проведення заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада», про причини неявки суду не повідомив. Копію ухвали суду від 29.06.2023 року разом з позовною заявою та додатками направлялися відповідачу засобами поштового зв`язку. Відзив на позов не надав.
Представник третьої особи АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 02.08.2005 року (а.с. 12).
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.05.2012 року (а.с.32).
Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.12.2022 шлюб було розірвано (копія на а.с. 35-36).

В період шлюбу 19.09.2005 року, сторонами була придбана спірна квартира на підставі договіру купівлі-продажу квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., житловою площею 40,5 кв.м., загальною площею 69,2 кв.м., право власності на яку зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 . Договір посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №3864 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зінченко Р.П. (а.с.20-22).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 8119298 від 22.05.2005 право власності на спірну квартиру зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 (а.с.23).

Відповідно до копії кредитного договору № НАЕ2GF01270134 від 19.08.2005 (а.с. 13-15), копії договору купівлі продажу від 19.08.2005 (а.с. 20-22), копії договору іпотеки від 19.08.2005 (а.с. 24-30), копії договору про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи №SAMDN2645 від 26.08.2005 (а.с.17-18 ) встановлено, що сторони придбали спірну квартиру за кредитні кошти.

Позивач, як на підставу збільшення розміру частки в майні посилається на те, що дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає постійно з нею та знаходиться її утриманні, має проблеми зі здоров`ям, проходить лікування, відвідує спортивні секції та гуртки, що підтверджується копіями медичної документації (а.с.45-73, 113), відповідних розрахунків (а.с.114-124), фіскальних чеків (а.с.75-81, 83-97,125) копією сертифікату Міжнародної федерації Таеквон-До (а.с. 98), копією договору купівлі-продажу (копія на а.с.101).

Відповідно до копії трудової книжки на ім`я серії НОМЕР_3 (копія на а.с. 107-109), індивідуальних відомостей про застраховану особу (а.с.104-106), а також відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків (копія на а.с.110-112) встановлено, що з 01.09.1997 позивач працює у регіональній філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» та отримує заробітну плату.

Відповідно до рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.11.2022 у справі № 149/1318/22, що набрало законної сили (копія на а.с. 33-34) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.06.2022 до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 34184 від 30.05.2023 (копія на а.с.37-38) встановлено, що заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання сина, станом на 30.05.2023, становить 40552,50 грн.

Відповідно до листа ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області (копія на а.с.127) встановлено, що відповідач 29.09.2020 перетнув кордон через КПП «Гоптівка» та виїхав в бік рф.

Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами.

Відповідно до положень статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із частиною першою статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України).

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз указаних норм свідчить про те, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України, в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але й інші обставини.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 373/185/21.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в абзаці третьому пункту 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

У постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 456/828/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що факт усунення відповідача протягом тривалого часу від виконання своїх обов`язків з утримання, догляду, лікування їхніх неповнолітніх дітей, які страждають на важкі хронічні захворювання, та від обов`язку матеріального забезпечення сім`ї; виконання позивачем одноособово цього обов`язку, як матір`ю, що ставить її у більш невигідне матеріальне становище поряд із відповідачем, свідчить про на наявність правових підстав для застосування положень частин другої та третьої статті 70 СК України.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, зокрема те, що відповідач протягом тривалого часу усунувся від виконання батьківських обов`язків стосовно сина, який від народження має проблеми зі здоров`ям та потребує вартісного лікування, проживає за межами України, матеріальної допомоги на утримання сина не надає та має заборгованість зі сплати аліментів, що свідчить про виконання батьківських обов`язків одноособово матір`ю (позивачем) та докладання нею значних додаткових зусиль та коштів для належного утримання, догляду, лікування та розвитку дитини, що ставить її у значно невигідне становище поряд із відповідачем, суд приходить до висновку про наявність, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України підстав для збільшення розміру частки позивача у об`єкті права спільної сумісної власності подружжя, а саме спірній квартирі до або 75%, та задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір у розмірі 6832,48 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 63, 68, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 76-81, 141, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

У порядку поділу спільного майна подружжя:

-визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), право власності на 3/4 або 75% частки трикімнатної квартири, загальною площею 69,2 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., що заходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

-визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ), право власності на 1/4 частки або 25% трикімнатної житлової квартири загальною площею 69,2кв.м., житловою площею 40,5кв.м., що заходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) ) судовий збір у розмірі 6832 (шість тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 48коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вікторов В.В.