Справа № 212/3466/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участю секретаря судового засідання Голуб О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, -

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі - ПрАТ «Суха Балка») на користь позивача ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 268000,00 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що позивач ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ПрАТ «Суха Балка» з 05 жовтня 1993 року. 14 січня 2022 року о 13 годині 20 хвилин на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка» дільниця №30, сходовий марш біля стрічкового конвеєру №20 Дробильно- сортувальної фабрики, стався нещасний випадок з позивачем під час виконання трудових обов`язків відповідно до режиму роботи підприємства. По факту нещасного випадку було проведено розслідування та складено акт за формою Н-1/П про нещасний випадок від 21 січня 2022 року. Нещасний випадок з позивачем стався за наступних обставин:

Згідно з нарядом, виданим виконуючим обов`язки механіка дільниці №30 шахти «Ювілейна» ОСОБА_3 , 14 січня 2022 року на другу зміну працівникам дільниці, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були ознайомлені з місцем виконання робіт, заходами по безпечному виконанню та найменування робіт, про що свідчать підписи в Книзі нарядів на дільниці №30. Технічне керівництво на організацію безпечного ведення робіт в зміні здійснював виконуючий обов`язки механіка дільниці №30 ОСОБА_3 та начальник дільниці №30 ОСОБА_6 . Після отримання наряду, ОСОБА_1 , переодягнувшись в спецодяг та спецвзутгя в побутовому приміщенні, попрямував в табельну, після на своє робоче місце до дробильно-сортувальної фабрики (далі - ДСФ). Прийшовши до ДСФ, ОСОБА_1 приступив до виконання своїх службових обов`язків разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , під час чого ОСОБА_1 , взявши до лівої руки інструмент (зубило та отправку), правою рукою тримаючись за перила сходового маршу, почав підніматись догори до конвеєру, оступився, втратив рівновагу та впав на сходи, скотившись донизу, на спину. Позивач своїм колегам розповів про падіння та поскаржився на біль в області спини, які одразу доповіли в.о. механіка та до поверхового медичного пункту шахти «Ювілейна», медична сестра оглянула потерпілого, надала йому першу медичну допомогу, після машиною швидкої допомоги ОСОБА_1 був доправлений до КП «Криворізька міська лікарня №2» КМР».

Комісія, оглянувши місце нещасного випадку, ознайомившись з наданою документацією, пояснювальними записками потерпілого та причетних осіб, опитавши потерпілого, вивчивши обставини та причини нещасного випадку, взявши до уваги медичну довідку КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» від 19 січня 2022 р. №5-К, керуючись вимогами п. 33 та на підставі підпункту 1 пункту 52 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою КМУ від 17.04.2019 №337, прийшла до висновку, що нещасний випадок з електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування дільниці №30 шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка» ОСОБА_1 , визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Встановлено, що нещасний випадок на виробництві, а саме падіння потерпілого під час пересування, стався під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків. Тобто, відповідач не створив таких умов праці, в яких ОСОБА_1 міг би виконувати покладені на нього обов`язки безпечно, внаслідок чого позивачу завдано ушкодження його здоров`ю під час виконання роботи на робочому місці.

Внаслідок чого, позивачу було встановлено втрату ним працездатності у розмірі 40%, встановленої первинно з 28 червня 2022 року, та встановлено III групу інвалідності з 28 червня 2022 року внаслідок трудового каліцтва. 14.01.2022 позивачу встановлено діагноз виробнича поєднана травма. Закрита травма грудної клітини. Закритий уламковий перелом. ОСОБА_1 вимушений проходити реабілітацію та перебувати на стаціонарних лікуваннях в результаті нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом.

Отже, позивачу нещасним випадком під час виконання трудових обов`язків, наслідком якого стало ушкодження здоров`я, завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що він у віці 55 років втратив можливість жити звичним життям без відчуття болю в результаті травми хребта, що має безповоротну дію, зазнав душевних страждань, що призвело до істотних вимушених змін у його житті. Кожен день свого життя позивач перебуває у знервованому стані, відчуває досить серйозний стрес, йому тяжко пересуватися, обмежений у рухах та він постійно відчуває біль в нижньо - грудному відділі хребта, попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією в ліву ногу, оніміння пальців рук, не може тривалий час стояти на ногах, фактично він став відчувати себе «обузою» для своєї сім`ї та рідних через те, що не має змоги допомагати їм як раніше, наслідком чого стала депресія та страждання, через що позивач вимушений звернутись до суду із зазначеною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2023 року відкрито провадження за матеріалами позовної заяви та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами.

Відповідач скористався правом надання суду відзиву на позовну заяву та 07 червня 2023 року представник відповідача, адвокат Заклецький В. В., не визнаючи заявлені позовні вимоги, подав до суду відзив на позов ОСОБА_1 , в якому вказував, що робота на гірничодобувному підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути які неможливо з об`єктивних причин, порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо і компенсуються пільгами. При укладенні трудового договору позивача було ознайомлено з умовами праці та наявністю на робочому місці небезпечних та шкідливих виробничих факторів, тому позивач свідомо прийняв такі умови праці, усвідомлюючи можливу шкоду його здоров`ю. Відповідач технологію виробництва не порушував. Зазначав, що нещасний випадок на виробництві від 14.01.2022 стався із позивачем, зокрема, через те, що позивач не оцінив ймовірних наслідків щодо можливості у подальшому ушкодження свого життя і здоров`я. Відповідальність під час виконання робіт покладається і на самого працівника, нехтувати правилами є цілком безвідповідально. Додавав, що матеріали справи не містять доказів отримання позивачем моральних страждань від трудового каліцтва та професійного захворювання. Отже, вимоги позивача про стягнення в рахунок відшкодування моральних страждань в розмірі 268000,00 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я позивачем недоведені та безпідставні. На підставі викладеного просив суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

12 червня 2023 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, відповідно до якого вважають за необхідне констатувати наявність факту заподіяння моральної шкоди відповідачем, оскільки керуючись критеріями загальнолюдських цінностей і виходячи з розуміння того, що життя та здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а втрата 40% професійної працездатності встановлена позивачу, пов`язана з глибокими душевними стражданнями, що за законом підлягають компенсації, в тому числі й грішми. Тяжкість заподіяної травми, нестерпний біль та стрес, який відчував позивач після нещасного випадку, та фізична обмеженість на все життя і неможливість професійної самореалізації є безумовно значним моральним потрясінням для позивача, тому вважають позовні вимоги обґрунтованими та просять задовольнити їх в повному обсязі.

Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у трудових відносинах з ПрАТ «Суха Балка» з 05 жовтня 1993 року, що підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 20.12.1985.

14 січня 2022 року на ПрАТ «Суха Балка» стався нещасний випадок за участю позивача, внаслідок чого 21 січня 2022 року складено акт розслідування нещасного випадку, що стався 14 січня 2022 року р 13 годині 20 хвилин, на ПрАТ «СУХА БАЛКА». Відповідно до зазначеного акту, комісія, оглянувши місце нещасного випадку, ознайомившись з наданою документацією, пояснювальними записками потерпілого та причетних осіб, опитавши потерпілого, вивчивши обставини та причини нещасного випадку, взявши до уваги медичну довідку КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» від 19 січня 2022 р. №5-К, керуючись вимогами п. 33 та на підставі підпункту 1 пункту 52 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою КМУ від 17.04.2019 №337, прийшла до висновку, що нещасний випадок з електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування дільниці №30 шахти «Ювілейна» ПрАТ «СУХА БАЛКА» ОСОБА_1 , визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Встановлено, що нещасний випадок на виробництві, а саме падіння потерпілого під час пересування, стався під час виконання ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків.

Відповідно до довідки Медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №059400 від 28.06.2022, позивачу первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності, відповідно до рекомендацій МСЕК, позивачу необхідне медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 28.06.2022 серії 12 ААВ №567485, позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з 28.06.2023. Протипоказані тривала хода та важка фізична праця.

Позивачу встановлено діагноз: виробнича поєднана травма. Закрита травма грудної клітини. Закритий уламковий перелом Th-11, Th-12, внаслідок чого ОСОБА_1 проходить реабілітацію, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками - епікризами з медичної карти стаціонарного хворого №22 П 00962, №162558, №164952, №160596, №161725.

Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Суд зазначає, що за ст. 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

За ч. 4 ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як встановлено судом за актом розслідування нещасного випадку від 21.01.2022, нещасний випадок на виробництві, а саме падіння потерпілого під час пересування, стався під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків, а роботодавець, у свою чергу, не забезпечив створення безпечних умов праці, тому суд дійшов висновку про доведеність провини відповідача у заподіянні моральної шкоди ОСОБА_1 ушкодженням його здоров`я, внаслідок чого існує необхідність відшкодування позивачу завданої моральної шкоди за рахунок ПрАТ «Суха Балка».

У відповідності зі статями 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання.

Так невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком завдання трудового каліцтва позивачу, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004, ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

Судом встановлено, що у зв`язку з встановленням стійкої втрати працездатності первинно у розмірі 40%, встановлення третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений проходити лікування. Крім того, відчуває серйозний стрес, йому тяжко пересуватися, обмежений у рухах та постійно відчуває біль в нижньо - грудному відділі хребта, попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією в ліву ногу, оніміння пальців рук, не може тривалий час стояти на ногах, фактично став відчувати себе «обузою» для своєї сім`ї та рідних через те, що не має змоги допомагати їм як раніше, наслідком чого стала депресія та страждання.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, суд враховує характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, встановлено третю групу інвалідності, з переоглядом, незворотність негативних наслідків профзахворювання на житті позивача, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 120000,00гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року).

Вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») та Практичною інструкцією по зверненню в ЄСПЛ від 28.03.2007, затвердженою Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в розмірі 1350,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України, Законом України «Про охорону праці», ст. ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 120000,00 (сто двадцять тисяч гривень) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» в дохід держави судовій збір в розмірі 1200,00 гривень (тисяча двісті гривень).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Суха Балка», , юридична адреса: 50029, Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Конституційна, 5.

Повне судове рішення складено та підписано 22 червня 2023 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт