Житомирський апеляційний суд
Справа №286/546/23 Головуючий у 1-й інст. Білоусенко І. В.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

за участю секретаря

судового засідання Зінчук Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №286/546/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 21 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Білоусенко І.В.

встановив:

У лютому 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла в зв`язку з невиконанням умов договору б/н, укладеного 25 грудня 2012 року між Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 , за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що належним чином свої зобов`язання ОСОБА_2 не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 5533,41 грн. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де адресою реєстрації зазначено: с. Верпа, Овруцького району, Житомирської області. Позивач зазначає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять зокрема і кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так-як відповідач не відмовлявся від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки. 12 серпня 2022 року банком було направлено до спадкоємця ОСОБА_1 лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив до нього свої вимоги, проте відповідачем жодних дій з приводу погашення заборгованості виконано не було. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 5533,41 грн за кредитним договором №б/н від 25.12.2012, а також понесені судові витрати.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 21 квітня 2023 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк». Позивач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач відповідно до ст. 1218 ЦК України прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач не проживав разом із позичальником на день його смерті і у передбачений законодавством строк, відмовився від прийняття спадщини. Крім того, спадкодавцю належали на праві власності дві земельні ділянки, які були здані в оренду ТОВ «ВП «Полісся». Вартість цих земельних ділянок є значно вищою, ніж борг спадкодавця по кредитному договору. Також судом не враховано, що позичальник мав наявну перед банком заборгованість, а банк своєчасно та в установленому законом порядку звернувся з вимогами до спадкоємця про її стягнення.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 25 грудня 2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.27).

Згідно даної Заяви зазначено, що ОСОБА_2 погоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.60).

15 липня 2022 року за вихідним № НОМЕР_2 , АТ КБ «ПриватБанк» на адресу Овруцької державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора в порядку ст.1281 ЦК України, на підставі якої нотаріальною конторою 21 липня 2022 року заведено спадкову справу №287/2022 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Інші заяви про прийняття спадщини не надходили (а.с.90-99).

12 серпня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» на адресу ОСОБА_1 був направлений лист-претензія від 05.08.2022, в якому позивач заявив про свої вимоги щодо погашення заборгованості ОСОБА_2 (а.с.64-66).

Відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що станом на дату смерті ОСОБА_2 , заборгованість за кредитним договором №б/н від 25 грудня 2012 року становила 5533,41 грн. (а.с.8-18).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 ,який постійно проживав зі спадкодавцем на момент його смерті. Крім того, обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором і спадкоємцем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадкоємцями спадщини; наявність та розмір спадкового майна; невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи те, що судом не здобуто доказів стосовно наявності спадкового майна та його вартості, в межах якої може бути стягнуто заборгованість, а також прийняття спадщини відповідачем після смерті спадкодавця, суд не знайшов підстав для задоволення позову.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одерження спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до положень ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, при вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України).

Враховуючи недоведеність позивачем прийняття відповідачем спадщини після смерті ОСОБА_2 , наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті позичальника, колегія судів погоджується із висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позову банку до спадкоємця боржника.

Посилання представника позивача на те, що відповідач фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , про що свідчать штампи в паспортах про реєстрацію місяця проживання відповідача та позичальника за однією адресою на момент його смерті, колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи не містять належних доказів про постійне проживання відповідача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а копії паспортів дану обставину не доводять.

Крім того, згідно виписки за договором б/н та анкети-заяви позичальника від 25.12.2012 року вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживав за адерсою: АДРЕСА_2 (а.с.19, 27). Разом з тим, згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області вбачається, що ОСОБА_1 не має зареєстрованого місця проживання на території Житомирської області (а.с.82)

Доводи апеляційної скарги про те, що районний суд повинен був самостійно встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини та оцінити їх в грошовому еквіваленті є безпідставними, оскільки диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду, а позивач своїми правами щодо предмета спору, у тому числі щодо витребування доказів, відповідно до приписів статті 81 ЦПК України не скористався.

До апеляційної скарги представник АТ КБ «ПриватБанк»надав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з якого вбачається, що спадкодавцю ОСОБА_2 на праві власності належали дві земельні ділянки, які були здані в оренду ТОВ «ВП «Полісся».

Частинами 2, 3 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» не надав докази неможливості подання вказаних документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від банку.

Відтак, долучений до апеляційної скарги представником АТ КБ «ПриватБанк» доказ не підлягає прийняттю та дослідженню апеляційним судом.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені вимог АТ КБ «ПриватБанк» є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 21 квітня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 червня 2023 року.

Головуючий Судді