провадження №2/932/736/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Дубовик К.В.,

представника позивача: Кравченка Р.Ю.,

представника відповідача: Цівань Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

24.09.2020 позивач акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом у якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти в розмірі 455 038,00 грн.

Ухвалою суду від 13.10.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Заочним рішенням від 18.10.2021 позов задоволено повністю.

Ухвалою від 06.02.2023 заочне рішення скасовано, призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 20.03.2023 (без видання до нарадчої кімнати) до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

Ухвалою від 20.03.2023 закрито підготовче провадження, призначено судове засідання.

Узагальнені доводи учасників справи.

В обґрунтування позову зазначено, що 31.07.2019 по АДРЕСА_1 трапилось залиття приміщення № НОМЕР_1 , яке перебувало в користуванні ФОП ОСОБА_3 . Залиття приміщення АДРЕСА_2 відбулось з квартири АДРЕСА_3 внаслідок витоку з інженерних мереж квартирної розводки, вищезгадана квартира розташована поверхом вище. Відповідно до звіту про оцінку вартості прямого матеріального збитку вартість матеріальної шкоди завданої ФОП ОСОБА_3 внаслідок залиття устаткування, які знаходились в квартирі АДРЕСА_2 склала 475 546,00 гривень, яка була виплачена ПрАТ «СК «ІНГО Україна», за виключенням франшизи. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідачів суми фактично виплаченого страхового відшкодування та судовий збір.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позову, зазначила про те що: причини залиття не встановлені; вартість завданої шкоди не визначена; із квартири відповідача, яка знаходиться на п`ятому поверсі, не могло відбутися затоплення застрахованих нежитлових приміщень, які знаходяться на першому поверсі. Просила у задоволенні позову відмовити.

Обставини, встановлені судом.

31.07.2019 по АДРЕСА_1 трапилось залиття приміщення АДРЕСА_4 , яке перебувало у користуванні ФОП ОСОБА_3 на підставі договору суборенди приміщення №010318-1.

Устаткування яке знаходилось в приміщенні АДРЕСА_2 , на момент залиття станом на 31.07.2019, було застраховане ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» за договором страхування майна №530136161.19 від 27.03.2019.

Згідно п.п. 2.2 розділу 2 Договору страхування предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням майном, а саме: устаткування (технологічне обладнання та устаткування, вміст згідно Додатку №2) вартістю 4 101 553,60 гривень.

Відповідно до п. 5.10 розділу 5 Договору страхування за цим Договором відшкодовуються збитки внаслідок загибелі, пошкодження або втрати зазначеного в п. 2 майна в результаті: пошкодження водою (з водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем, систем пожежогасіння, трубопроводів, резервуарів пошкодження внаслідок проникнення води з сусідніх приміщень) у відповідності з п. 5.1.15 Особливих умов (далі «Пошкодження технічною водою»).

Відповідно до п. 7.2. Договору страхування франшиза становить 0,5% від страхової суми предмету Договору страхування, зазначеного в п. 2.2. цього договору у відношенні майна, зазначеного у п. 2.2. цього договору.

ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» факт залиття устаткування яке знаходилось в приміщенні АДРЕСА_2 визнало страховим випадком та виплатило страхове відшкодування у розмірі 455 038,00 гривень (чотириста п`ятдесят п`ять тисяч тридцять вісім гривень 00 копійок).

Розмір страхового відшкодування розраховано: 475 546,00 (розмір матеріального збитку) - 20 507,77 (франшиза) = 455 038,00 гривень.

Звертаючись до суду позивач вважає доведеною вину власника квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку у залитті з огляду на акт від 06.08.2019р. КП «Жилсервіс - 2» ДМР. У вказаному акті вказано «згідно інформації підрядної організації (№ заявки 660888) залиття нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , відбулося з причин витоку із інженерних мереж квартирної розводки в квартирі АДРЕСА_3 , що розташована поверхом вище».

Із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що станом на час залиття власниками квартири АДРЕСА_5 , по частині, були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що частку ОСОБА_2 у вказаній квартирі успадкувала ОСОБА_1 (свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.10.2022).

Для визначення завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття приміщення №48 було складено звіт про оцінку вартості прямого матеріального збитку №1325 від 11.08.2019р. СПД ОСОБА_4 .

Відповідно до вказаного звіту вартість матеріальної шкоди завданої ФОП ОСОБА_3 внаслідок залиття устаткування які знаходились в квартирі АДРЕСА_2 склала 475 546,00 гривень.

При визначенні вартості завданого збитку оцінювач виходив із необхідності відшкодування вартості непридатного до експлуатації одного із двох столиків у сумі 89 024 грн., при цьому оцінювачем взято до уваги його балансову (страхову) вартість.

Щодо іншого майна, то визначаючи доцільність відновлення пошкодженого майна оцінювач також виходив із його балансової (страхової) вартості.

Вказана балансова (страхова) вартість пошкодженого майна встановлена оцінювачем на підставі довідки ФОП ОСОБА_3 . Також відповідна вартість майна погоджена сторонами договору страхування. У звіті оцінювач покликається на те, що сума збитку визначена зважаючи на умови договору страхування.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

Відповідно до ч.5 ст.543 ЦК України, ліквідація солідарного боржника - юридичної особи, смерть солідарного боржника - фізичної особи не припиняють обов`язку решти солідарних боржників перед кредитором та не змінюють його обсягу та умов виконання.

За приписами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ст. 979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим, зокрема у випадку визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 №927/11207, передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку №4 до Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. N ___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін., висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

В аналогічній справі, а саме у справі №344/11147/17, постанова від 25.11.2021, Верховний Суд зазначив, що акт не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, відсутній висновок про встановлення вини особи, яка вчинила залиття та інші необхідні для такого документа реквізити, а тому обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про те, що цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди.

Інших доказів неправомірності дій відповідача щодо залиття належної позивачу квартири матеріали справи не містять. Клопотань про проведення судової експертизи з метою з`ясування причин залиття квартири позивач не заявляв.

За вказаних обставин Верховний Суд вказав на законність та обґрунтованість рішень судів першої та касаційної інстанцій щодо відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди.

У відповідності до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Висновки суду.

Предметом дослідження даної справи є наявність між сторонами деліктних зобов`язань із відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна.

Позивач набув права вимоги на підставі статей 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування».

У даній справі позивач зобов`язаний був довести наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача.

Проте позивачем вказаного не доведено.

Зокрема, єдиним доказом на підтвердження наявності у відповідача обов`язку із відшкодування шкоди є акт про залиття.

Проте вказаний акт не містить опису завданої матеріальної шкоди (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість), у ньому не вказано конкретні причини залиття (несанкціоноване втручання у роботу системи, незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу обладнання тощо), відсутній висновок про встановлення вини особи, яка вчинила залиття.

При цьому, із акту вбачається, що комісія взагалі не досліджувала причин залиття, а послалася на загадкову інформацію невизначеної підрядної організації. Відповідної інформації суду не надано.

Тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди.

Також позивачем не доведено розміру завданої шкоди.

Наданий позивачем звіт не береться до уваги судом, оскільки він ґрунтується на вартості пошкодженого майна, що надана потерпілою особою та визначеною у договорі страхування.

Така вартість є обов`язковою для сторін договору страхування, зокрема позивача, проте вона не породжує жодних наслідків (зобов`язань) для відповідача.

Тому наданий позивачем звіт може бути належним доказом для визначення розміру страхового відшкодування для його сторін, проте очевидно не може бути належним і допустимим доказом розміру заподіяної шкоди у відносинах з третіми особами.

За вказаних обставин вбачається безпідставність заявленого позову.

Інші доводи сторін не впливають на вирішення спору, тому їх аналіз суд не здійснює.

Підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення проголошено 02.06.2023.

Суддя: В.І. Цитульський