Д О Д А Т КО В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючої судді Будзан Л.Д.,
секретаря судового засідання Соколовської А.А.,
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 28.11.2023 ухвалювалось судом в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи викладені обставини, розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення здійснюється судом з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання відповідач не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача - адвокат Макаренко С.С. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим.

Від третьої особи - приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської обласі Куземченка А.С. надійшла заява про розгляд без участі.

Разом із тим, враховуючи положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши матеріали на обґрунтування заяви про винесення додаткового рішення, суд дійшов наступного висновку.

Судові витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28.11.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено в повному обсязі.

Із матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви представником позивача у позовній заяві, окрім іншого, заявлено вимогу про стягнення судових витрат із відповідача.

05.12.2023, тобто після ухвалення судового рішення у справі, у порядку ч 8 ст. 141 ЦПК України, представник позивача - адвокат Макаренко С.С. подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Судом встановлено, що 05.09.2023 між ОСОБА_2 та адвокатом Макаренком С.С. укладено договір про надання правової допомоги від 05.09.2023, яким, серед іншого, визначені розмір та умови оплати за надання правової допомоги.

В подальшому, 04.12.2023 виконавець та замовник склали акт про надання правової допомоги №1 до договору про надання правової допомоги від 05.09.2023, яким засвідчено надання правничої допомоги виконавцем замовнику із детальним описом робіт на загальну суму у 15 500,00 грн.

Відповідно до п.4.2 Договору про надання правової допомоги від 05.09.2023, оплата за даним договором здійснюється не пізніше 30-ти днів з моменту отримання клієнтом рішення суду.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015р.). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій:

Консультація усну без вивчення документів, консультація усна з вивченням документів, ознайомлення із матеріалами справи за наданим пакетом документів клієнтом, складання позовної заяви, гонорар за прийняття рішення на користь клієнта.

При визначенні розміру витрат, що підлягають стягненню, суд звертає увагу на предмет спору у вказаній справі, а саме визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та враховуючи вимогу позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, зазначену при поданні позову, суд дійшов висновку щодо незначної складності вказаної категорії справи.

Крім того, суд критично оцінює вимогу про одночасне відшкодування витрат на консультацію усну без вивчення документів та консультація усна з вивченням документів, оскільки друга послуга включає у себе фактично складові першої, а тому суд вважає доведеним співмірність стягнення лише за консультацію усну з вивченням документів.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України відшкодування витрат на професійну правничу допомогу це право, а не обов`язок суду, тобто є судовою дискрецією.

Відповідна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.03.2019 справа № 922/1163/18.

Також, оцінюючи вартість складання позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За умовами ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Надаючи оцінку наведеному акту наданих послуг з правничої допомоги від 04.12.2023, де викладено об`єм виконаних адвокатом робіт та витрачений ним на це час, варто повторно зазначити, що дана справа підпадає під категорію справ незначної складності, а отже вартість складання позовної заяви у 3000,00 грн. є очевидно завищеною, та вважає за необхідне зменшити до 2000,00 грн.

Крім того, надаючи оцінку встановлення ціни у 10 000, 00 грн. за гонорар за прийняття рішення на користь клієнта, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до правової позиції ВП ВС, викладеної у постанові від 12.05.2020, справа №904/4507/18, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом і клієнтом, у межах правовідносин, між якими й може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. Разом із тим, в контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх сумірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

Враховуючи викладену правову позицію, зважаючи на незначну складність вказаної справи, суму заборгованості, що підлягала стягненню за скасованим виконавчим написом нотаріуса, суд дійшов висновку щодо надмірної суми гонорару успіху, встановленої адвокатом клієнтові з невідомих підстав, та необхідності зменшення відшкодування вартості гонорару успіху за рахунок відповідача до 2000,00 грн.

Таким чином, враховуючи складність справи, і обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суддя дійшла висновку щодо необхідності зменшення їх загального розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, заява представника позивача - адвоката Верхогляда М.Л. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 141, 142, 257, 260, 261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Макаренка С.С. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу по цивільній справі №758/13526/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» на користь ОСОБА_1 6 000,00 (шість тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Леся БУДЗАН