печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6760/22-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді : Козлова Р.Ю.,

при секретарі: Іваненку С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом компанії БРЕЛІЛ Ес.Ер.Ел. (BRELIL S.R.L.) до ОСОБА_1 , Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про дострокове припинення дії свідоцтв України № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 на торговельні марки «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_1» та зобов`язання вичинити дії,

Встановив:

Позивач БРЕЛІЛ Ес.Ер.Ел. (BRELIL S.R.L.) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» та просив суд: достроково повністю припинити дію свідоцтва України № НОМЕР_1 від 12 жовтня 2009 року, на комбіновану торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» щодо усіх послуг 35 та 44 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, для яких її зареєстровано; достроково повністю припинити дію свідоцтва України № НОМЕР_2 від 13 травня 2013 року, на комбіновану торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» щодо усіх послуг 35 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, для яких її зареєстровано та зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести зміни до Державного реєстру свідоцтв на торговельні марки про дострокове повне припинення дії свідоцтв України на торговельні марки за № НОМЕР_1 від 12.10.2009 року та № НОМЕР_2 від 13..05.2013 року, про що здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Позовні вимоги мотивовані тим, що торговельні марки «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України № НОМЕР_1 та «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України № НОМЕР_2 , не використовувались в Україні протягом останніх п`яти років щодо усіх послуг 35 та 44 класу МКТП, для яких вони зареєстровані.

Ухвалою суду від 11 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 14 березня 2022 року.

Також, ухвалою суду від 19 серпня 2022 року про забезпечення позову заборонено Державному підприємству «Український інститут інтелектуальної власності» вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 іншим особам та щодо припинення дії свідоцтв України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на торговельні марки у зв`язку із відмовою від нього власника повністю або частково до набрання рішенням суду по даній справі законної сили; заборонено ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , повністю або частково передавати виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 та припиняти дію свідоцтв України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на торговельні марки шляхом відмови від них повністю або частково до набрання рішенням суду по даній справі законної сили.

Ухвалою суду від 15 листопада 2022 року, Відповідача - Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент), ідентифікаційний номер 31032378; місцезнаходження: вул. Глазунова, 1, Kиїв-42, 01601, замінено на Державну організацію «Український Національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» ідентифікаційний номер 44673629, місцезнаходження: вул. Глазунова, 1, Kиїв-42, 01601,у зв`язку із тим, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2022 року за № 943-р «Деякі питання Національного органу інтелектуальної власності», було визначено, що функції НОІВ виконує Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» та припинено повноваження ДП «Укрпатент» як органу, що виконує функції НОІВ.

Вказане розпорядження КМУ № 943-р набрало чинності з 08 листопада 2022 року, а отже функції НОІВ, зокрема, і щодо ведення Реєстру торговельних марок і внесення до Реєстру змін та відомостей, з 08.11.2022 перейшли від ДП «Укрпатент» до Державної організації «Український Національний офіс інтелектуальної власності та інновацій».

Представник позивача Жухевич О.В., був присутній у судовому засіданні 19 грудня 2022 року.

19 грудня 2022 року представник Чепов М.О., який діє в інтересах відповідача Державної організації "Український Національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (скорочено - УКРНОІВІ) був присутній у судовому засідання і подав до суду відзив на позовну заяву та заяву про подальший розгляд справи без участі представника відповідача.

Відповідач - ОСОБА_1 , в підготовче судове засідання 19 грудня 2022 року не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся судом належним чином в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причину неявки суду не повідомив.

25 січня 2023 року представник позивача Жухевич О.В., подав до суду відповідь на відзив відповідача УКРНОІВІ, згідно якої просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач - ОСОБА_1 , в судове засідання 25 січня 2023 року не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся судом належним чином в порядку встановленому ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, про причину неявки суду не повідомив.

25 січня 2023 року представник Чепов М.О., який діє в інтересах відповідача Державної організації "Український Національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (скорочено - УКРНОІВІ) направив суду відзиві на позовну заяву та заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.

Представник позивача Жухевич О.В., направив суду заяву про розгляд справи 17 лютого 2023 року у його відсутність, пред`явлені вимоги підтримує у повному обсязі із підстави викладених у позовній заяві та не заперечує проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Представник Чепов М.О., який діє в інтересах відповідача Державної організації "Український Національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (скорочено - УКРНОІВІ) направив суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив суд врахувати пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідач - ОСОБА_1 , в судове засідання 17 лютого 2023 року не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся судом належним чином в порядку встановленому ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, про причину неявки суду не повідомив.

Ухвалю суду від 18 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача Жухевич О.В. направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, пред`явлені вимоги підтримує у повному обсязі із підстави викладених у позовній заяві.

Представник відповідача УКРНОІВІ в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся судом належним чином в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причину неявки суду не повідомив.

За вказаних обставин, суд визнав можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 не використовує зареєстровані торговельні марки «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_1», за свідоцтвами України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 більше, ніж п`ять останніх років до дати звернення до суду із позовною заявою, що є підставою для прийняття рішення про дострокове припинення дії свідоцтв.

Згідно частини першої статті 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

До об`єктів права інтелектуальної власності згідно частини першої статті 420 Цивільного кодексу України належать, зокрема, торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Згідно статті 492 Цивільного кодексу України, частини другої статті 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Згідно частини 4 статті 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням торговельної марки та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення торговельної марки та переліком товарів і послуг.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником свідоцтва України № НОМЕР_1 від 12 жовтня 2009 року на торговельну марку, яка зареєстрована щодо наступного переліку послуг 35 та 44 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (надалі - МКТП):

Клас 35: Реклама; керування справами; ділове адміністрування; канцелярські роботи; аналізування собівартості; вивчання ринку; визначання громадської думки; влаштовування виставок, ярмарків на комерційні або рекламні потреби; демонстрування товарів; досліджування ринкове; представляння продуктів через засоби комунікації з метою роздрібного продажу; збирання інформації до комп`ютерних баз даних; розповсюджування зразків; комерційна інформація і консультації для споживачів; обробляння текстів; оновлювання, коригування та удосконалювання рекламних матеріалів; оформляння вітрин; сприяння продажеві (посередництво) товарів 1, 5, 8, 9, 11, 16, 20, 21, 26 класів; розміщування в одному місці на користь інших осіб товарів 1, 5, 8, 9, 11, 16, 20, 21, 26 класів для того, щоб покупці могли зручно оглядати та купувати ці товари; послуги з розміщування рекламних матеріалів; послуги постачання для інших; публікування рекламних текстів; радіорекламування; реклама поштою; наймання місця для рекламування; готування рекламних смуг; написання рекламних текстів; розповсюджування рекламних матеріалів; розсилання поштою рекламних матеріалів; телевізійне рекламування; упорядковування інформації комп`ютерних баз даних.

Клас 44: Ароматерапія; наймання (прокат) санітарного устатковання; перукарні; пластична хірургія; послуги візажиста; будинки відпочинку; вживляння волосся; масаж; послуги курортів з мінеральними водами; послуги психологів; послуги саун; послуги соляріїв; послуги щодо манікюру; салони краси; татуювання; фармацевтичне консультування; фармацевтичні послуги з виготовляння ліків за рецептами; фізіотерапія.

Зазначене підтверджується випискою з Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо свідоцтва України № НОМЕР_1 за вих. номером 192090/ЗМ/21 від 30.12.2021 року.

Також, відповідач ОСОБА_1 є власником свідоцтва України № НОМЕР_2 від 13 травня 2013 року (надалі «Свідоцтво 2», «Торговельна марка 2») щодо наступного переліку послуг 35 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (надалі - МКТП):

Клас 35: Агентства комерційного інформування; адміністративне обробляння замовлень на купівлю; аналізування собівартості; вивчання ринку; визначання громадської думки; влаштовування виставок на комерційні або рекламні потреби; влаштовування ярмарків на комерційні або рекламні потреби; готування рекламних смуг; демонстрування товарів; ділове досліджування; ділове інформування; ділове оцінювання; ділове розвідування; ділові довідки; допомога в керуванні справами; допомога у комерційному або промисловому керуванні; дорадча допомога в діловому керуванні; досліджування ринкове; записування повідомин; збирання інформації до комп`ютерних баз даних; інтерактивне рекламування через комп`ютерну мережу; комерційна інформація і консультації для споживачів (центри підтримки споживачів); комерційне керування ліцензуванням товарів і послуг для інших; консультування фахове щодо підприємництва; консультування щодо керування справами; консультування щодо налагоджування справ; маркетинг; наймання (орендування) місця на рекламу; наймання (прокат) рекламних матеріалів; наймання рекламного часу на засобах інформування; написання рекламних текстів; обробляння текстів; оновлювання, коригування та удосконалювання рекламних матеріалів; оформляння вітрин; поради щодо налагоджування і керування справами; послуги з постачання для інших (закуповування товарів 1, 5, 8, 9, 11, 16, 20, 21, 26 класів та надавання постачальницьких послуг іншим фірмам); послуги з розміщування рекламних матеріалів; послуги із укладання субдоговорів (комерційна допомога); послуги манекенників для рекламування або сприяння продажеві; представляння продуктів через засоби комунікації з метою роздрібного продажу; публікування рекламних текстів; радіорекламування; реклама поштою; рекламування; розповсюджування зразків; розповсюджування рекламних матеріалів; розсилання поштою рекламних матеріалів; сприяння продажеві (посередництво) товарів 1, 5, 8, 9, 11, 16, 20, 21, 26 класів; створювання рекламних фільмів; телевізійне рекламування; телемаркетинг; упорядковування (систематизування) інформації комп`ютерних баз даних.

Зазначене підтверджується випискою з Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо свідоцтва України № НОМЕР_2 за вих. номером 15386/ЗМ/22 від 20.01.2022 року.

Згідно абзаців 1-4 частини четвертої статті 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», якщо торговельна марка не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг безперервно протягом п`яти років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або якщо використання торговельної марки призупинено з іншої дати після цієї публікації на безперервний строк у п`ять років, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. У такому разі дія свідоцтва або дія міжнародної реєстрації в Україні може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва чи міжнародної реєстрації не зазначить поважні причини такого невикористання. Такими поважними причинами є обставини, що перешкоджають використанню торговельної марки незалежно від волі власника свідоцтва чи міжнародної реєстрації, зокрема обмеження імпорту чи інші вимоги до товарів і послуг, встановлені законодавством. Для цілей цього пункту використанням торговельної марки власником свідоцтва вважається також використання її з дозволу власника свідоцтва іншою особою.

Аналіз означених норм Закону дозволяє дійти висновку, що при достроковому припиненні дії свідоцтва на торговельну марку, обов`язок доведення факту її використання покладений на власника відповідної торговельної марки.

Згідно частини першої статті 426 Цивільного кодексу України, способи використання об`єкта права інтелектуальної власності визначаються цим Кодексом та іншим законом.

Згідно частини четвертої статті 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», використанням торговельної марки визнається: нанесення її на будь-який товар, для якого торговельну марку зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування її під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої торговельну марку зареєстровано; застосування її в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Торговельна марка визнається використаною, якщо її застосовано у формі зареєстрованої торговельної марки, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованої торговельної марки лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності торговельної марки.

Згідно абзацу 4 частини першої статті 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» торговельна марка - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Аналіз означених норм Закону дає підстави стверджувати, що, виходячи з правової сутності торговельної марки, умовою належного її використання є безпосереднє та фактичне використання саме стосовно товарів і послуг, для яких цю марку зареєстровано.

За змістом частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона досилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже для вирішення спору щодо дострокового припинення повністю дії свідоцтв України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, позивач має довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач ОСОБА_1 - безпосереднє та фактичне використання або зазначити поважні причини невикористання торговельних марок за свідоцтвами України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Законом України від 16.09.2014 р. № 1678-VII «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, з іншої» була ратифікована Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, вчинену у частині політичних положень (преамбула, стаття 1, розділи I, II, VII) 21.03.2014 р. в м. Брюсселі та у частині торговельно-економічних і галузевих положень (розділи III, IV, V, VI) 27.06.2014 р. в м. Брюсселі (далі - «Угода про асоціацію»).

Згідно пункту b статті 157 частини першої Глави 9 Угоди про асоціацію цілями цієї Глави є, зокрема, досягнення належного та ефективного рівня охорони і захисту прав інтелектуальної власності.

Згідно статті 158 частини першої Глави 9 Угоди про асоціацію, для цілей цієї Угоди права інтелектуальної власності включають, зокрема, торговельні марки.

Статтею 198 підрозділу 2 частини другої Глави 9 Угоди про асоціацію встановлено, що сторони передбачають, що реєстрація торговельної марки підлягає анулюванню, якщо протягом безперервного п`ятирічного періоду вона не була введена у використання на відповідній території для товарів або послуг, стосовно яких вона зареєстрована, і відсутні належні причини для невикористання; проте жодна особа не може заявити, що права власника на торговельну марку мають бути анульовані, якщо протягом проміжку часу між закінченням п`ятирічного періоду і поданням заяви про анулювання розпочалося або було поновлено реальне використання торговельної марки; початок використання або його поновлення протягом трьохтисячного періоду, що передує заяві про анулювання, яке розпочалося відразу після закінчення безперервного п`ятирічного періоду невикористання, не беруться до уваги, якщо підготовка до початку або поновлення використання здійснюється лише у зв`язку з тим, то власник усвідомлює можливість подання заяви про анулювання.

Аналогічну норму містить і частина друга статті 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883 р., відповідно до якої для подання вимоги про скасування знака надається строк не менше п`яти років, що вираховується від дати реєстрації знака.

Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно статті 10 Цивільного кодексу України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Порядок укладення, виконання та припинення дії міжнародних договорів України з метою належного забезпечення національних інтересів, здійснення цілей, завдань і принципів зовнішньої політики України, закріплених у Конституції України та законодавстві України, встановлює Закон України «Про міжнародні договори України», і статтею 19 цього Закону встановлено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Отже, враховуючи, що 01.09.2017 р. Угоду про асоціацію ратифіковано Законом України № 1678-VII від 16.09.2014 р., набрала чинності 01.09.2017 р., у повному обсязі до відносин щодо дострокового припинення дії свідоцтв України та міжнародних реєстрації на знаки для товарів і послуг (торговельні марки) з підстави їх невикористання мають застосовуватися положення статті 198 Угоди про асоціацію.

Враховуючи статтю 198 Угоди про асоціацію, дія свідоцтва України та міжнародної реєстрації може бути достроково припинена у разі, якщо торговельна марка без поважних причин безперервно не використовується щодо частини або всіх товарів та/або послуг, внесених до реєстру, протягом п`яти років від дати публікації про видачу свідоцтва або від іншої дати.

Позивач БРЕЛІЛ Ес.Ер.Ел. (BRELIL S.R.L.) стверджує, що відповідач ОСОБА_1 не використовує зареєстровані торговельні марки за свідоцтвами України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 більше п`яти років від дати публікації про видачу кожного відповідного свідоцтва, що є підставою для прийняття рішення про дострокове припинення їх дії, а на підтвердження своїх доводів позивач посилається на письмові докази.

Так, надані суду документи свідчать про те, що представник позивача провів дослідження та перевірку щодо використання торговельних марок за свідоцтвом України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, звернувшись до компетентних органів із відповідними запитами.

Так за відомостями Асоціації Торгової нумерації України «ДжіЕс1 Україна» за вих. Номером 174/01 від 14 грудня 2022 року, не присвоювались глобальні номери товарних позицій (штрих-кодів) щодо послуг, у складі назв чи описів яких заявлені словесні позначення, - складові позначень, що зареєстровані як торговельні марки згідно свідоцтв України № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

В довідці також зазначено відсутність записів про товарні позиції, в складі назв чи описів яких наявні словесні позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », «ІНФОРМАЦІЯ_1», в тому числі їх транслітерація «ІНФОРМАЦІЯ_3», станом на 13.12.2021 р.

Тобто, Асоціація «Джі Ес 1 Україна» не присвоювала ідентифікаційних номерів GS1 товарним позиціям, у складі назв чи описів яких заявлено позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Згідно абзацу 8 частини третьої Положення про штрихове кодування товарів, затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції № 255 від 20.08.2002 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.09.2002 р. за № 733/7021, право суб`єкта господарювання на використання присвоєного Асоціацією «ДжіЕс1 Україна» Префікса GS1 підприємства та ідентифікаційного номера GS1 посвідчується відповідним свідоцтвом Асоціації «ДжіЕс1Україна», яке видається в заявницькому порядку на безоплатній основі.

Згідно листа Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» від 25 листопада 2021 року за вих. №26126/2021, згідно якої станом 25 листопада 2021 року до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки не вносились відомості щодо видачі ліцензій на використання торгівельних марок за свідоцтвами України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Згідно листа Міністерства економіки України (Мінекономіки), вих. № 3433-09/58702-07 від 14 грудня 2022 року, Мінекономіки повідомило, що з 01.01.2018 припинено подання органами із сертифікації інформації про прийняті ними рішення щодо видачі, відмови у видачі, анулювання, призупинення дії сертифікатів відповідності для включення її до Реєстру, тому інформація Реєстру є актуальною станом на 29.12.2017 включно. Разом з цим, Міністерство повідомило, що з 01 грудня 2016 року, в Реєстрі відсутня інформація про сертифікати відповідності на послуги під торговельною маркою з наявним в ній позначенням «ІНФОРМАЦІЯ_1» в Реєстрі державної системи сертифікації відсутня.

Позивач з посиланням на вищевказані письмові докази вважає, що торговельні марки за свідоцтвами України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 не використовувались відповідачем ОСОБА_1 в Україні протягом п`яти років до дати звернення до суду із позовною заявою. При цьому відповідачем ОСОБА_1 не надано жодного доказу використання торговельних марок за свідоцтвами України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

В ході розгляду справи не встановлено наявність перешкод у відповідача ОСОБА_1 щодо використання торговельних марок за свідоцтвами України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 та суду відповідачем ОСОБА_1 не було надано будь-яких доказів на підтвердження наявності обставин, що перешкоджають використанню торгівельних марок незалежно від волі власника свідоцтва, як і не надано доказів і можливості введення в оману щодо особи, яка виробляє товари або надає послуги, під час використання марки особою, що звернулася до суду, чи іншою особою щодо послуг, відносно яких висунута вимога про припинення дії свідоцтв.

Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин першої, другої статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. № 18-рп/2004 зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Частина четверта статті 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» містить положення, що будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково.

Вирішуючи питання стосовно позовної вимоги до відповідача Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести відомості до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг у зв`язку із достроковим припиненням дії повністю, свідоцтв України на торговельні марки № НОМЕР_1 від 12 жовтня 2009 року та № НОМЕР_2 від 13.05.2013 року, а також опублікувати інформацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність» суд враховує наступне.

16 червня 2020 року було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності" за № 703-IX (далі по тексту Закон про НОІВ), який набрав чинності 14.10.2020 року (в редакції 05.01.2022), яким було створено національний орган інтелектуальної власності та внесено зміни у відповідні закони, якими регулюються правовідносини в сфері інтелектуальної власності, зокрема і в Закон України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 7, із наступними змінами), яким регулюються спірні правовідносини у даній справі (далі по тексту - Закон про знаки для товарів та послуг).

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», національний орган інтелектуальної власності (далі - НОІВ) - державна організація, що входить до державної системи правової охорони інтелектуальної власності, визначена на національному рівні Кабінетом Міністрів України як така, що здійснює повноваження у сфері інтелектуальної власності, визначені цим Законом, іншими законами у сфері інтелектуальної власності, актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та статутом, і має право представляти Україну в міжнародних та регіональних організаціях.

Зокрема, Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» доповнено статтею 2-1 наступного змісту: «1. Функції НОІВ виконує юридична особа публічного права (державна організація), утворена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та визначена Кабінетом Міністрів України.

2. До владних повноважень, делегованих НОІВ, належить:

- приймання заявок, проведення їх експертизи, прийняття рішень щодо них;

- видача свідоцтв на торговельні марки, здійснення державної реєстрації торговельних марок;

- опублікування офіційних відомостей про торговельні марки та подані заявки на торговельні марки у Бюлетені, ведення Реєстру та Бази даних заявок, внесення до Реєстру відомостей,

- надання витягів та виписок в електронній та (або) паперовій формі;

- здійснення міжнародного співробітництва у сфері правової охорони інтелектуальної власності і представлення інтересів України з питань охорони прав на торговельні марки у Всесвітній організації інтелектуальної власності та інших міжнародних організаціях відповідно до законодавства;

- здійснення підготовки, атестації та реєстрації представників у справах інтелектуальної власності (патентних повірених);

- ведення Державного реєстру представників у справах інтелектуальної власності (патентних повірених);

- інформування та надання роз`яснень щодо реалізації державної політики у сфері охорони прав на торговельні марки.

Тимчасово, функції НОІВ було покладено на Державне підприємство «Укрпатент» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.10.2020 за №1267.

Проте, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2022 року за № 943-р «Деякі питання Національного органу інтелектуальної власності», було визначено, що функції НОІВ виконує Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» та припинено повноваження ДП «Укрпатент» як органу, що виконує функції НОІВ.

Вказане розпорядження КМУ № 943-р набрало чинності з 08.11.2022 року, а отже функції НОІВ, зокрема, і щодо ведення Реєстру торговельних марок і внесення до Реєстру змін та відомостей, з 08.11.2022 перейшли від ДП «Укрпатент» до Державної організації «Український Національний офіс інтелектуальної власності та інновацій».

На підставі наведених положень закону, суд визнає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, позовну вимогу до відповідача Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести відомості до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг у зв`язку із визнанням недійсним повністю свідоцтва України №Тому суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання Державної організації «Український Національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести до Державного реєстру Свідоцтв України на торговельні марки відомості про дострокове припинення свідоцтва України № НОМЕР_1 від 12 жовтня 2009 року та № НОМЕР_2 від 13 травня 2013 року, та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність» або іншому чинному офіційному виданні державної системи охорони інтелектуальної власності, про що видати наказ.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем доведено належними доказами свої вимоги, а відповідачем не спростовано їх обґрунтованість, що є підставою для задоволення позову повністю.

Судові витрати понесені позивачем в ході розгляд справи відповідності до ст. 114 ЦПК України суд покладає на відповідача ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 16, 426 Цивільного кодексу України, статтями 16, 17, 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг», статтями ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов компанії БРЕЛІЛ Ес.Ер.Ел. (BRELIL S.R.L.) до ОСОБА_1 , Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про дострокове припинення дії свідоцтв України № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 на торговельні марки «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_1» та зобов`язання вичинити дії - задовольнити.

Достроково припинити повністю дію свідоцтва України на торговельну марку № НОМЕР_1 від 12 жовтня 2009 року щодо всіх послуг 35 та 44 класу МКТП, для яких її зареєстровано, та свідоцтва України на торговельну марку № НОМЕР_2 від 13 травня 2013 року, щодо всіх послуг 35 класу МКТП, для яких її зареєстровано.

Зобов`язати Державної організації «Український Національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести до Державного реєстру Свідоцтв України на торговельні марки відомості про дострокове припинення Свідоцтва України на торговельну марку № НОМЕР_1 від 12 жовтня 2009 року та Свідоцтва України на торговельну марку № НОМЕР_2 від 13 травня 2013 року, а також здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність» або іншому чинному офіційному виданні державної системи охорони інтелектуальної власності, про що видати наказ.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь компанії Бреліл Ес.Ер.Ел. (Brelil S.r.l.) витрати на сплату судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову 9924 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири грн. 00 коп.) та 1240.50 грн. (одна тисяча двісті сорок грн. 50 коп.), що разом складає 11 164, 50 грн. (одинадцять тисяч сто шістдесят чотири грн. 50 коп.).

Повне рішення складено 05 травня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя