Справа № 161/9970/23
Провадження № 2-о/161/300/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Крупінської С.С.,

секретаря Лесько Б.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.06.2021 року між ним та ОСОБА_2 укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Київським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР, актовий запис № 120.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила дитину дівчинку, вагою 3800,00 гр.. Дитина була народжена в пологовому будинку, який розташований на тимчасово окупованій території. Також видано відповідне свідоцтво про народження дитини від 02.11.2021 р. серія НОМЕР_1 . При цьому, дане свідоцтво про народження є недійсним та не створює правових наслідків.

Встановлення юридичного факту необхідне для реалізації батьківських прав заявників, державної реєстрації народження дитини, та отримання відповідного свідоцтва про народження.

У зв`язку з чим, просив встановити факт народження громадянкою України, уродженкою м.Донецьк, Донецької області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - другої дитини жіночої статі, ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні у м. Донецьк, Донецької області. Батьком дитини є громадянин України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Магніторськ Челябинської області, Росія.

Одночасно з поданою заявою представник заявника просила розглянути справу у її відсутності. Заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та представник заінтересованої особи Луцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені судом належним чином.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Магніторську, Челябинської області та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8-9).

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Донецьк Донецької області та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 13-14).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Київським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції ДНР, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2021 року, актовий запис № 120 (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила дитину - дівчинку, вагою 3800,00 грамів, дитина народилася доношеною, при одноплідних пологах, за рахунком дана вагітність 2, що підтверджується копією обмінної карки пологового будинку м.Донецька про народження від 29.10.2021 року, виданого ДРЦОМД м.Донецьк (а.с. 7).

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєння їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

З оглянутої копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 02.11.2021 р., виданого Київським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки» вбачається, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в Донецькій Народній Республіці, м.Донецьк, Київського району, батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 10).

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено, що населені пункти Донецького району Донецької області відносяться до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У відповідності до Указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» № 32/2019 від 7 лютого 2019 року, м. Донецьк, визнано тимчасово окупованою територією.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №120 Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Крім того, у відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав в свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

При цьому, суд враховує, що ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17 викладено правову позицію згідно з якою документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

За змістом ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

В рішенні ЄСПЛ від 10.05.2001 у справі «Cyprus v. Turkey» (заява № 25781/94) ЄСПЛ вказав, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів далеке від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним від влади de facto, включаючи й їхні суди; і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які стосуються сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, зокрема і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавити людей, які проживають на цій території, всіх їхніх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це також означало б позбавити їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (§ 96).

Частиною 3 ст.317 ЦПК України передбачено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Відповідно до ч. 1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Як вбачається з Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940 якщо державна реєстрація народження дитини проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження, дані про дату і місце народження дитини зазначають відповідно до рішення суду. У разі встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підставою для внесення відомостей про батька дитини є відповідне рішення суду, яким встановлені такі дані. У разі відсутності в рішенні суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України даних про підстави запису відомостей про батька або в такому рішенні суду зазначено, що шлюб зареєстровано на тимчасово окупованій території України, відповідна графа актового запису не заповнюється. У графі «Для відміток» зазначаються, що відомості про батька внесені згідно з рішенням суду, дата та номер рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась з посиланням на те, що для проведення державної реєстрації надано документ, виданий на тимчасово окупованій території.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Донецьк, Донецької області, Україна, від батьків, що перебувають у шлюбі: матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України та батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 315, 317, 319, 430 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження громадянкою України, уродженкою м. Донецьк Донецької області, Україна, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 другої дитини жіночої статі, ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в Україні у м. Донецьк, Донецької області, батьком дитини є громадянин України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Магніторськ, Челябинської області російської федерації.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 21 червня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська