Справа № 386/507/15-ц
Провадження № 4-с/386/1/23
УХВАЛА

Іменем України

12 червня 2023 року

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Червоненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання - Фенюшиної Ю.Ю.,

представника стягувача Савчук Л.А,

боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Голованівськ скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення приватного виконавця,

встановив:

Представник АТ КБ «Приватбанк» Савчук Л.А. звернулася до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії приватного виконавця Шмалько О.О. Кіровоградського округу щодо закінчення виконавчого провадження №71017142 з виконання виконавчого листа №386/507/15-ц, виданого на підставі рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 07.07.2015 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості, неправомірними та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 20.03.2023 року. Зобов`язати приватного виконавця Шмалько О.О. відновити виконавче провадження. В обґрунтування скарги зазначено, що рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 07.07.2015 року із боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто борг у сумі 5688,26 доларів США та судові витрати, однак із боржника стягнуто борг у гривневому еквіваленті у сумі 130147,39 грн. та закрито виконавче провадження у зв`язку із фактичним виконанням судового рішення. Вважає, що вказану постанову державного виконавця слід скасувати, оскільки перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Представник стягувача ОСОБА_2 в судовому засіданні просила скаргу задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги, посилаюсь на сплату боргу.

Приватний виконавець Шмалько О.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 19.06.2015 року у справі №386/507/15-ц стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №KGNAGA01580004 від 01.04.2008 року у сумі 5688,26 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ станом на 14.04.2015 року за курсом 22,88 грн. до одного долара США становить 130 147, 39 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмальком О.О. від 13.02.2023 року відкрито виконавче провадження №71017142 з виконання виконавчого листа № 386/507/15-ц від 07.07.2015 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми боргу 130 147,39 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмальком О.О. від 20.03.2023 року, ураховуючи фактичне виконання рішення боржником у повному обсязі та сплату суми боргу 130147,39 грн., постановлено закінчити виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 386/507/15-ц від 07.07.2015 року.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Тобто, з метою забезпечення реального виконання судового рішення та ефективного захисту порушених прав, ЦПК України передбачає спеціальні форми реагування, зокрема розділом VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України визначено порядок судового контролю за виконанням судових рішень в цивільних справах.

Так, статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з положеннями статті 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Положенням частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 (тут і далі в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, проте не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404.

Відповідно до частини третьої зазначеної статті Закону у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Порядок звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті, визначений у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 є аналогічним тому, що містився у статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, який втратив чинність. Положення вказаних статей є ідентичними.

Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала висновки щодо особливостей звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті, зокрема висновки щодо застосування положень статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, у яких вказано, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення(постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14 (провадження № 14-134цс18)).

У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14-446цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

У даній справі установлено, що ухвалюючи рішення 07 липня 2015 року, Голованівський районний суд Кіровоградської області визначив суму заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню в іноземній валюті, зазначивши її еквівалент у гривні.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, а саме 5688,26 дол. США, що відповідно до службового розпорядження НБУ станом на 14.04.2015 року за курсом 22,88 грн. до одного долара США становить 130 147, 39 грн.

Станом на день погашення заборгованості курс валют складав 36,5686 грн. за 1 долар США.

Боржником надано квитанцію про сплату 17.03.2023 року на рахунок приватного виконавця Шмалька О.О. 136 448,86 грн.

Судом встановлено і сторони в судовому засіданні не заперечували, що 19.03.2023 року на погашення заборгованості стягувачу зараховано 130 147, 39 грн., що за офіційним курсом НБУ складає 3558,99 доларів США.

Таким чином, для визначення повноти виконання рішення суду приватному виконавцю Шмальку О.О. належало застосувати курс НБУ на день здійснення платежу, що зроблено не було.

Відтак суд вважає за необхідне скасувати постанову приватного виконавця Шмалька О.О. про закінчення виконавчого провадження № 71017142 від 20.03.2023 року як неправомірну та зобов`язати приватного виконавця Шмалька О.О. відновити виконавче провадження № 71017142.

Разом із цим суд не вбачає підстав для визнання дій приватного виконавця неправомірними, адже предметом оскарження є саме рішення приватного виконавця у формі постанови про закінчення виконавчого провадження.

За встановлених обставин скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 258, 260, 447, 450, 451 ЦПК України, суд

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову приватного виконавця Шмалька О.О. про закінчення виконавчого провадження № 71017142 від 20.03.2023 року та зобов`язати приватного виконавця Шмалька О.О. відновити виконавче провадження № 71017142.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Кропивницького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 16 червня 2023 року.

Суддя: Д. В. Червоненко