ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 червня 2023 року

м. Харків

справа № 2-10765/04

провадження № 22-ц/818/873/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

заявниця - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за клопотанням ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 березня 2023 року, постановлену під головуванням судді Штих Т.В., -

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 березня 2023 року клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 13 березня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким клопотання про скасування заходів забезпечення позову задовольнити, зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 .

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції не дослідив кому належить квартира на яку накладено арешт; вказує, що суд безпідставно посилався на передчасність подання клопотання про скасування заходів забезпечення позову; зазначає, що суд першої інстанції помилково зазначив в оскаржуваній ухвалі, що їй необхідно звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна, а не з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову. Вважає, що судом першої інстанції порушені її права.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в скасуванні заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що для скасування раніше вжитих заходів забезпечення позову необхідним є встановлення зміни обставин у порівнянні із тими, що існували при їх застосуванні, коли в результаті такої зміни потреба в застосованих обмеженнях припинила своє існування. Зважаючи на те, що ОСОБА_3 не доведено зміни обставини, що зумовили застосування заходів забезпечення позову, а позивач не залучений до справи та не дав роз`яснень щодо підтверджень наявності потреби у продовженні їх застосування, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову та вважає вказане клопотання передчасним.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2004 року забезпечено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 червня 2004 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у ромірі 12 792,00 грн, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Судове рішення набрало законної сили 23 липня 2004 року (а.с.15 зворот).

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ст.ст.18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України: забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.2 ст.151); позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, тощо (ч.1 ст.152); у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.ч.2 і 3 ст.152).

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Отже, виходячи із системного аналізу ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи у випадках залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову.

В інших випадках заходи забезпечення позову можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи .

Частиною 1 ст. 42 ЦПК України визначено склад учасників справи, та вказано, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач згідно до ч.1.ст. 48 ЦПК України.

Як вбачається із позовної заяви позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу. 19 лютого 2004 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова вжито заходів забезпечення вказаного позову, за заявою ОСОБА_1 .

Отже, із матеріалів справи вбачається, що сторонами у справі є позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 .

Заявниця ОСОБА_3 не є учасником справи.

Проте у відповідності до вимог ч. 1 ст. 158 ЦПК України заяву про скасування заходів забезпечення позову може бути подано виключно учасником справи.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з вищевикладеного судова колегія приходить до висновку, що при розгляді клопотання заявниці про скасування заходів забезпечення позову , суд першої інстанції не звернув уваги, що ОСОБА_3 не є стороною у справі, а тому подача нею заяви про скасування заходів забезпечення позову суперечить вимогам чинного законодавства , а саме ч.1 ст.158 ЦПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_3 не є учасником справи, а звернулася із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, як особа, яка не приймала участі у справі, у суду відсутні правові підстави для задоволення такого клопотання з вищезазначених підстав.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19) .

Отже права заявниці підлягають захисту в інший спосіб.

Оскільки частина 4 статті 376 ЦПК України передбачає у якості підстави для зміни судового рішення також і випадки доповнення або зміни його мотивувальної частини, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а саме: оскаржувану ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 березня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ч. 4 ст. 376 ст.ст. 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 березня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину судового рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 21.06.2023 року.