Київський районний суд м. Полтави
Справа № 642/4333/21
Провадження № 2/552/2616/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

19.12.2023 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Резніченко О.С.,

розглянувши в м. Полтаві в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 642/4333/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Ю.Ес.Ай», -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 08.07.2021 звернувся в Ленінський районний суд м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що 15.09.2020 в м. Харків з вини відповідача ОСОБА_2 відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб DAF XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу ОСОБА_1 .

Позивач вказував, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 88727,80 грн.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 15384,41 грн., що недостатньо для покриття витрат на проведення відновлювального ремонту.

В позовній заяві просив стягнути з ОСОБА_2 73343,39 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27.07.2021 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подавався, 20.10.2021 подано до суду заперечення проти позову, в яких просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави.

Ухвалою Київського районного сулу м. Полтави від 02.05.2023 справу прийнято до провадження суду та призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

В судове засідання сторони не з`явилися, позивач звертався до суду з заявою про розгляд справи без участі (а.с. 126-127).

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником транспортного засобу DAF XF 105.460, спеціалізований вантажний сідловий тягач, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Також встановлено, що 15.09.2020 о 18 год 20 хв. в м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 190, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110307-40, державний номерний знак НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем DAF XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних винних дій відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом вставлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 15.09.2020, транспортний засіб DAF XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , належний позивачу, отримав механічні ушкодження.

Встановлено, що станом на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , як володільця транспортного засобу ЗАЗ 1103, державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», поліс №192469765.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 22 зазначеного закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підвередила зазначений висновок, вказавши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Встановивши дані обставини, враховуючи, що відповідач на час дорожньо-транспортної пригоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, суд приходить до висновку, що завдана в результаті ДТП шкода підлягає відшкодуванню не ОСОБА_2 , а страховою компанією в порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На відповідача ОСОБА_2 може бути покладено обов`язок лише з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даній справі позивачу слід довести не тільки розмір спричиненої шкоди, але і розмір отриманого страхового відшкодування, розмір фактично понесених витрат на відновлення.

Звертаючись до суду з позовом, позивач в поданій до суду позовній заяві стверджує, що для отримання відшкодування звернувся до страхової компанії, якою було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача, та відповідно отримав страхове відшкодування в розмірі 15384,41 грн, решту завданої шкоди на суму 73343,39 грн просить стягнути з відповідача.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, на підтвердження розміру спричиненого матеріального збитку надав до суду висновок оцінювача та посилається на ту обставину, що отримав від страхової компанії лише частково суму відшкодування.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, який обсяг відповідальності страховика за вказаною страховою подіє, яку саме суму страхового відшкодування отримав позивач, з чого страхова компанія виходила, визначаючи розмір страхового відшкодування, чи було визначено розмір франшизи, якщо так, то який.

Також матеріали справи не містять жодних даних, які б підтверджували той факт, що розмір отриманого позивачем страхового відшкодування не відповідає розміру фактично понесених позивачем витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу.

Наданий до суду висновок оцінювача щодо визначення вартості матеріального збитку (а.с. 12-23) не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки не є висновком експерта, огляд пошкодженого транспортного засобу було проведено без попереднього повідомлення про такий огляд відповідача.

Не надаючи до суду відповідних доказів, позивач, використовуючи на власний розсуд надані йому процесуальні права, відповідні клопотання про залучення та/чи витребування таких доказів не заявляв.

Встановивши дані обставини та розглядаючи справу в межах наданих до суду доказів, суд приходить до висновку, що позивачем до доведено тієї обставини, що розмір отриманого страхового відшкодування є недостатнім для відшкодування фактично понесених ним витрат для відновлення транспортного засобу, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

-відповідач ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платники податків НОМЕР_5 ;

-третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», місцезнаходження м. Київ, вул. Героїв Сталінграда, 6, корпус 6А, код ЄДРПОУ 3240460.

Повне судове рішення складено 19.12.2023.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко