Справа № 2-3952/10
Провадження № 6/522/214/23
У Х В А Л А

20 червня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Купцова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про видачу дублікату виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2023 року до суду надійшло подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про видачу дублікату виконавчого листа.

Заявник мотивує вимоги тим, що в провадженні відділу виконавчої служби перебувало виконавче провадження АСВП № 56972822 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3952/10 від 12.02.2015 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі 85 966, 23 гривень.

21 серпня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП № 56972822 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3952/10 від 12.02.2015 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси. В ході проведення виконавчих дій, встановлено, що за боржником рухоме та нерухоме майно не зареєстроване. Згідно відповідей на запити до ПФУ та ДПС боржник офіційно не працевлаштований та на обліку не перебуває, грошові кошти на р/р банківських установах відсутні.

У зв`язку з чим, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу яка з оригіналом виконавчого документу надіслана на адресу стягувача - АТ «Державний ощадний банк України», оденак станом на 12.05.2023 року постанова про повернення та оригінал виконавчого документу не отримані, що свідчить про втрату виконавчого документа.

Сторони в судове засідання не з`явились, викликались належним чином. В матеріалах справи є клопотання заявника про розгляд заяви за відсутності сторони.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 10 листопада 2010 року Стягнути з ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Одеського міського відділення № 7860 відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України суму боргу за кредитом в розмірі 84 868 (вісімдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 23 копійки, витрати по сплаті судового збору в розмірі 848 (вісімсот сорок вісім) гривень, витрати по сплаті інформаційно технічного розміру справи в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) гривень, а всього 85 966 (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) гривень 23 копійки. Рішення набрало законної сили.

На виконання даного рішення суду Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В ч. 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 431 Цивільного процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У відповідності до п. 17.4 ч.І Перехідних Положень (розділ XIII) ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувана наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дублікату виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувана унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верхового Суду від 16.08.2018р. у справі №6/275-08.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009 (заява № 40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про видачу дублікату виконавчого листа.

Керуючись 10, 12, 13, 81, 89, 223, 247, 258-261, 268, п.17.4 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа виданого Приморським районним судом м. Одеси по справі № 2-3952/10 від 12.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі 85 966, 23 гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л. М. Чернявська