ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2011 було присуджено до стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання його малолітньої дитини до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця, з індексацією відповідно до законодавства, починаючи з 25 серпня 2011 року і до досягнення дочкою повноліття. Як зазначає позивач, нею, за період з 2022 по 2023 рік було витрачено на розвиток доньки, а також на оздоровлення та придбання ліків на загальну суму у розмірі 4355,93 польських злотих.

Враховуючи зазначене, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 2177,97 польських злотих.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання його доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 17 897 грн. 50 коп. на користь матері дитини ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 гривень 60 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду, стягнувши додаткові витрати на дитину в розмірі 2077,97 польських злотих.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. № 43).

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2012 шлюб між сторонами розірвано .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2011 було присуджено до стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання його малолітньої дитини до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця, з індексацією відповідно до законодавства, починаючи з 25 серпня 2011 року і до досягнення дочкою повноліття.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, та можливості стягнути документально підтверджених додаткових витрат в розмірі 17 897,50 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті.

Згідно зі статтею 192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 17 897,50 грн. Оскільки, згідно офіційного курсу НБУ станом на 09.10.2023 - 1 польський злотий складає 8,4106 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в грошовій одиниці України гривні.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: