РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/238/23

Провадження №2/568/109/23

20 червня 2023 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судових засідань Гуменюк Г.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Радивилів цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Демидівської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Радивилівського районного суду Рівненської області з позовом до Демидівської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В обґрунтування позову позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , який проживав в АДРЕСА_1 . До спадкового майна померлого належить земельна частка (пай) розміром 2,70 га відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0111756, виданий Радивилівською районною державною адміністрацією 02.04.1997 року. Після смерті ОСОБА_2 в управління та володіння спадковим майном вступила його дружина, матір позивача, ОСОБА_3 . Однак, ОСОБА_3 спадщину після смерті чоловіка не оформила та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Після смерті ОСОБА_3 позивач прийняла спадщину, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом. Оформити спадщину щодо спадкового майна, а саме права на земельну частку (пай), що залишилась після смерті ОСОБА_2 , позивач не має можливості, тому змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Окрім того, виявлено розбіжності в написанні по батькові ОСОБА_2 : правовстановлюючий документ - сертифікат про право на земельну частку (пай), містить орфографічну помилку в написанні по батькові батька, в якому вказано ОСОБА_4 , а в свідоцтві про смерть - вказано ОСОБА_5 . Допущена помилка, позбавляє її права отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 лютого 2023 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

06 березня 2023 року недоліки вказані в ухвалі суду позивачем усунуто, також подано уточнено позовну заяву.

Ухвалою суду від 09 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 16 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

В судовому засіданні 01.06.2023 року ОСОБА_1 пояснила, що її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали в с.Пляшева Радивилівського району Рівненської області. Документи, що підтверджують укладення між ними шлюбу не збереглись. Після смерті батька, матір фактично прийняла спадщину, однак свої спадкові права не оформила. Матір залишила заповіт, відповідно до якого все належне їй майно, заповіла їй. Інших спадкоємців немає. Вона отримала свідоцтва про право на спадщину після смерті матері.

Представник відповідача Демидівської селищної ради Рівненської області подав до суду заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу у відсутності їх представника.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що є однокласником ОСОБА_1 . Її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 все життя проживали в с.Пляшева.

Суд, вислухавши позивача, пояснення свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Пляшевською сільською радою Радивилівського району Рівненської області, актовий запис №24. (а.с.5)

ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського підприємства ім. Б.Хмельницького, розміром 2,70 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0111756. (а.с. 25).

В свідоцтві про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком вказано ОСОБА_2 . (а.с.24)

ОСОБА_7 після одруження 12.02.1983 року з ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. (а.с.23)

Після смерті ОСОБА_2 в управління та володіння спадковим майном вступила його дружина ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою №128 від 19.04.2023 року виданою Демидівською селищною радою (а.с.33)

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкова справа не заводилась (а.с.35)

Згідно роз`яснень ВССУ у п.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 01.01.2004 або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Оскільки, смерть спадкодавця ОСОБА_2 наступила до 01.01.2004, тому до даних правовідносин застосуванню підлягають норми ЦК УРСР (в ред.1963 р.).

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно з ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

За ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За життя, ОСОБА_2 не залишив заповіт, тому спадкування належного йому майна здійснюється за законом. ОСОБА_3 , дружина померлого, належить до першої черги спадкоємців. Після смерті ОСОБА_2 в управління та володіння спадковим майном вступила його дружина ОСОБА_3 .

Таким чином, судом встановлено, що своє право на успадковане майно після смерті ОСОБА_2 його дружина ОСОБА_3 у встановленому порядку не оформила, оскільки згідно ст. 560 ЦК УРСР 1963 року, оформлення спадщини на той час було правом, а не обов`язком спадкоємця.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Пляшевською сільською радою Радивилівського району Рівненської області, актовий запис №14 (а.с7)

За життя ОСОБА_3 зробила розпорядження стосовно належно їй майна, склавши 25.06.2007 заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Пляшевської сільської ради Хміль Т.В. Згідно вказано заповіту все належне їй майно ОСОБА_3 заповіла дочці ОСОБА_1 . (а.с.6)

Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 прийняла, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 13.05.2022 року, 03.07.2021 року, 23.07.2021 року, та 03.07.2021 року. (а.с.49, 50-51, 52-54, 55-56, 57-59)

Приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Гордійчук В.І. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , в зв`язку виявленими розбіжностями в правовстановлюючих документах та відсутність документів, що підтверджують шлюбні відносини. Так, згідно свідоцтва про смерть спадкодавець зазначено як ОСОБА_2 , а відповідно до сертифікату про право на земельну частку (пай) він вказаний як ОСОБА_2 . (а.с.10)

Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Отже, чинним законодавством не передбачено виправлення технічних помилок у державних актах на право власності на земельну ділянку.

На підставі наявних матеріалів справи та наявних копій документів, судом встановлено, що наявна розбіжність в написанні по батькові батька позивача ОСОБА_2 і така обставина перешкоджає позивачу в оформленні спадкових прав та реалізації права на спадкування. Та обставина, що сертифікат про право на земельну частку (пай) належить ОСОБА_2 ніким не оспорюється, розглядаючи вказану заяву судом не виявлено обставин, які можуть свідчити про спір про право.

Таким чином, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів слід задовольнити, та встановити юридичний факт, про який просить заявник, оскільки спору про право не встановлено.

Враховуючи, що матір позивача ОСОБА_3 померла після 01.01.2004, тому до даних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК України.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують своє право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

За ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину.

Враховуючи той факт, що матір позивача ОСОБА_3 не оформила свого права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_2 , тому право на прийняття належної їй спадщини в порядку ч.1 ст. 1276 ЦК України перейшло до її спадкоємця, до позивача ОСОБА_1 в порядку спадкової трансмісії.

Оскільки, у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Згідно абзацу 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Обставин, які б вказували, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає.

Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи норму ч. 4 ст. 206 ЦПК України, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Керуючись п.п.16, 17 Перехідних положень ЗК України, ст.ст. 524, 534, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст.15, 16, 1220, 1216, 1218, 1258, 1261, 1268, 1276, 1268 ЦК України, ст. 4, 13, 81, 141, ст.200, ст.206, ст.263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Демидівської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , сертифікату на право на земельну ділянку площею 2,70 га серія РВ №0111756, виданого 02 квітня 1997 року на підставі рішення Радивилівської РДА від 19 березня 1997 року №101 на ім`я ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право на земельну частку (пай) розміром 2,70 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, що належала ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) (серія РВ №0111756 від 02 квітня 1997 року), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Демидівська селищна рада Рівненської області, , місце знаходження: смт.Демидівка вул.Миру, 21 Дубенського району Рівненської області

Суддя В.О. Троцюк