РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/5146/23

Номер провадження 2/495/2803/2023

05 червня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Боярського О.О.,

при секретарі Саханова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський в порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіку і піклування Білгород-Дністровської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якому просить суд:

- визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою постійного місця проживання та реєстрації позивача: АДРЕСА_1 , яка самостійно займається вихованням дітей без участі батька ОСОБА_2 , та батька ОСОБА_3 .

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що 03.07.2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №424.

Крім цього, після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , позивач почала проживати однією сім`єю з ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 у сторін народилася донька ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №524.

Спільні доньки сторін ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають за місцем проживання та реєстрації мати ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 .

Останнім часом доньки сторін по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали із матір`ю, відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 більш не мають бажання проживати за однією адресою із дітьми та позивачем.

Відповідачі по справі тривалий час проживають поза межами міста Білгород-Дністровський Одеської області, оскільки мають інші сім`ї.

Питання про встановлення місця проживання дітей на даний час відповідає інтересам дітей.

Із матір`ю ОСОБА_1 у дітей склалися теплі, дружні стосунки, відносини побудовані на взаємному почутті любові та довіри. Позивач має вільний графік роботи, а тому приділяє значну увагу донькам, їх розвитку, діти перебувають під наглядом мати, забезпечені турботою та спілкуванням з боку мати, що сприяє доброму емоційному розвитку дитини. Коли позивач знаходиться на роботі, діти перебувають під постійним наглядом близьких родичів позивача рідної бабусі ОСОБА_8 .

Бабуся ОСОБА_8 також має офіційне працевлаштування, та у вільний від роботи час з задоволенням приділяє догляду за онуками.

Позивач має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

За місцем мешкання позивача створені належні умови для проживання дітей. Діти забезпечені власними кімнатами.

Намагання визначити місце проживання дітей із Позивачем пов`язане з бажанням захистити інтереси дітей та їх права на безпеку, належний догляд в тому числі медичний, збереження їх сталих соціальних зв`язків із однолітками, родичами, хрещеними батьками, бабою та дідом, надання їм можливості самостійно без стороннього тиску визначитись із власною долею з урахуванням думки як матері так і батька.

З огляду на те, що між сторонами існує спір про місце проживання дітей, позивач була змушена звернутися до суду із відповідним позовом для визначення місця проживання доньок із матір`ю.

В контексті першочергового врахування саме інтересів дітей, які переважають над інтересами батьків, врахувавши такі обставини, що: проживання дітей з батьком сприятиме збереженню їх зв`язків із сім`єю, забезпеченню їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, оскільки батько ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 зараз веде не осілий спосіб життя, постійно змінює місце проживання та взагалі має намір на деякий час поїхати жити за кордон та знайти там роботу; мати відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків; має вільний графік роботи, що останній дає можливість проводити багато часу із дітьми, займатись їх навчанням; прихильність дітей до проживання з матір`ю; факт проживання дітей за місцем проживання матір`ю - є доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей саме з матір`ю.

Позивач не має судимості ані в Україні ані за її межами.

Позивач не перебуває у наркологічному обліку та обліку психіатра, тощо.

Позивач не має боргових зобов`язань перед будь-якими фінансовими установами, що виключає можливість зменшення обсягу витрат на власних дітей.

Позивач не має жодних тяжких хронічних захворювань або схильність до них, не переніс травм або пошкоджень, що можуть викликати будь-які фізіологічні загострення в майбутньому.

Зазначене безсумнівно свідчить про нормальний фізичний стан позивача, необхідний для догляду за дітьми та можливість брати активну участь у їх вихованні та дозвіллі.

Позивач звертає увагу на вік дітей, сталість їх зв`язків в Україні, психологічне та фізіологічне навантаження на дитячий організм у зв`язку із раптовим переїздом в країну із зовсім іншою культурою, мовою, традиціями, освітою, тощо.

Метою позовних вимог позивача не є намагання ускладнити відносини дітей із батьком, відлучити останніх від участі у їх вихованні, позбавити її права приймати участь у вирішенні майбутнього дітей, навпаки позивач переконана, що материнська любов та турбота до своїх дітей є запорукою належного виховання дитини. Визначення місця проживання дітей із матір`ю позивач пов`язує із необхідністю подальшого зростання та виховання дітей в Україні, оскільки як вбачається із дій відповідачів, останні мають намір полишити нашу країну

На підставі наведеного просить задовольнити позов.

Процесуальні дії.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2023 року провадження по справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

05.06.2023 року сторони у судове засідання не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, просить справу розглядати у її відсутність та задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Однак, 05.06.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про розгляд справи без його участі, відповідно до якої вказує, що він визнає позовну заяву та обставини, на які посилається позивач, повністю визнає, не заперечує проти визначення місця проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , із матір`ю ОСОБА_1 за адресою постійного проживання мати. Справу просить розглядати без участі відповідача. Вказує також, що наслідки визнання позову йому відомі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Однак, 05.06.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про розгляд справи без його участі, відповідно до якої вказує, що він визнає позовну заяву та обставини, на які посилається позивач, повністю визнає, не заперечує проти визначення місця проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , із матір`ю ОСОБА_1 за адресою постійного проживання мати. Справу просить розглядати без участі відповідача. Вказує також, що наслідки визнання позову йому відомі.

У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Фактичні обставини справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом було встановлено, що починаючи з 03.07.2008 року позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №424.

Крім цього, після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 почала проживати однією сім`єю з ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у сторін народилася донька ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №524.

Спільні доньки сторін ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають за місцем проживання та реєстрації мати ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 .

Вищезазначений факт проживання доньок з позивачкою підтверджується довідкою № 112 виданою паспортистом КП «ЖЕО-1» від 06.02.2023 року.

Як зазначає позивачка, останнім часом доньки сторін по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали із матір`ю, відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 більш не мають бажання проживати за однією адресою із дітьми та позивачем.

Відповідачі по справі тривалий час проживають поза межами міста Білгород-Дністровський Одеської області, оскільки мають інші сім`ї.

Питання про встановлення місця проживання дітей на даний час відповідає інтересам дітей.

Із матір`ю ОСОБА_1 у дітей склалися теплі, дружні стосунки, відносини побудовані на взаємному почутті любові та довіри. Позивач має вільний графік роботи, а тому приділяє значну увагу донькам, їх розвитку, діти перебувають під наглядом мати, забезпечені турботою та спілкуванням з боку мати, що сприяє доброму емоційному розвитку дитини. Коли позивач знаходиться на роботі, діти перебувають під постійним наглядом близьких родичів позивача рідної бабусі ОСОБА_8 .

Бабуся дітей ОСОБА_8 також має офіційне працевлаштування, та у вільний від роботи час з задоволенням приділяє догляду за онуками.

Позивач має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

За місцем мешкання позивача створені належні умови для проживання дітей. Діти забезпечені власними кімнатами.

Намагання визначити місце проживання дітей із Позивачем пов`язане з бажанням захистити інтереси дітей та їх права на безпеку, належний догляд в тому числі медичний, збереження їх сталих соціальних зв`язків із однолітками, родичами, хрещеними батьками, бабою та дідом, надання їм можливості самостійно без стороннього тиску визначитись із власною долею з урахуванням думки як матері так і батька.

З огляду на те, що між сторонами існує спір про місце проживання дітей, позивач була змушена звернутися до суду із відповідним позовом для визначення місця проживання доньок із матір`ю.

В контексті першочергового врахування саме інтересів дітей, які переважають над інтересами батьків, врахувавши такі обставини, що: проживання дітей з батьком сприятиме збереженню їх зв`язків із сім`єю, забезпеченню їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, оскільки батько ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 зараз веде не осілий спосіб життя, постійно змінює місце проживання та взагалі має намір на деякий час поїхати жити за кордон та знайти там роботу; мати відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків; має вільний графік роботи, що останній дає можливість проводити багато часу із дітьми, займатись їх навчанням; прихильність дітей до проживання з матір`ю; факт проживання дітей за місцем проживання матір`ю - є доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей саме з матір`ю.

Позивач не має судимості ані в Україні ані за її межами.

Позивач не перебуває у наркологічному обліку та обліку психіатра, тощо.

Позивач не має боргових зобов`язань перед будь-якими фінансовими установами, що виключає можливість зменшення обсягу витрат на власних дітей.

Позивач не має жодних тяжких хронічних захворювань або схильність до них, не переніс травм або пошкоджень, що можуть викликати будь-які фізіологічні загострення в майбутньому.

Зазначене безсумнівно свідчить про нормальний фізичний стан позивача, необхідний для догляду за дітьми та можливість брати активну участь у їх вихованні та дозвіллі.

Позивач звертає увагу на вік дітей, сталість їх зв`язків в Україні, психологічне та фізіологічне навантаження на дитячий організм у зв`язку із раптовим переїздом в країну із зовсім іншою культурою, мовою, традиціями, освітою, тощо.

Метою позовних вимог позивача не є намагання ускладнити відносини дітей із батьком, відлучити останніх від участі у їх вихованні, позбавити її права приймати участь у вирішенні майбутнього дітей, навпаки позивач переконана, що материнська любов та турбота до своїх дітей є запорукою належного виховання дитини. Визначення місця проживання дітей із матір`ю позивач пов`язує із необхідністю подальшого зростання та виховання дітей в Україні, оскільки як вбачається із дій відповідачів, останні мають намір полишити нашу країну.

Під час розгляду справи відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 та обставини, на які позивач посилається, обґрунтовуючи вимоги, визнали у повному обсязі, про що свідчать власноруч написані відповідачами по справі заяви.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно із ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Частиною першою статті 162 СК України визначено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У частинах першій-третій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини насамперед необхідно виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 61-327цс18 відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини.

Враховуючи вищенаведені обставини, керуючись принципом максимального забезпечення прав та інтересів дітей, зважаючи на те, що відповідачі по справі в ході розгляду справи визнали позов та не заперечували щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою постійного місця проживання та реєстрації позивача, а саме: АДРЕСА_1 , у зв`язку з самостійною зайнятістю матері вихованням дітей без участі батька ОСОБА_2 , та батька ОСОБА_3 , суд вважає, що у зв`язку з відмовою батьків виховувати своїх доньку насамперед мають бути забезпечені якнайкращі інтереси малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а тому позов підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам, що батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю не обмежені у своєму праві на спілкування з дитиною та участі у її вихованні і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування чи за рішенням суду.

Стосовно позовних вимог щодо визначення місця проживання дітей разом з матір`ю суд зазначає, що позивач просить визначити місце проживання малолітніх дітей: доньки ОСОБА_6 та доньки ОСОБА_7 разом із нею за адресою її проживання, а відповідачі по справі надали згоду на це, які зазначені в заявах про визнання позову.

У зв`язку із чим суд приходить до висновку, що якщо під час розгляду справи батьки дітей дійшли згоди з приводу визначення місця проживання дитини, звертатися до органу опіки та піклування щодо отримання висновку з приводу вказаного питання не є потрібним, оскільки на це потрібен значний час, що може призвести до затягування розгляду справи.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що оскільки в ході розгляду справи відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнали позов та не заперечували щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою постійного місця проживання та реєстрації позивача, а саме: АДРЕСА_1 , у зв`язку з самостійною зайнятістю матері вихованням дітей без участі батька ОСОБА_2 та батька ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та спрямовані на захист прав та законних інтересів малолітніх доньок ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 90, 258, 259, 263, 265, 268, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіку і піклування Білгород-Дністровської міської ради про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_3 ) за адресою постійного місця проживання та реєстрації позивача: АДРЕСА_1 , у зв`язку з фактом самостійного вихованням дітей матір`ю без участі батька ОСОБА_2 , та батька ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О.Боярський