Справа № 2018/2-385/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Шаренко С.Л.,

при секретарі - Реуцькій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), боржник ОСОБА_2 ,

У С Т А Н О В И В:

11 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в якій просив:

- визнати неправомірними дії державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні яких знаходилось та/або знаходиться виконавче провадження № 50486097 щодо порушення передбачених законодавством порядку та строків винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 50486097 за виконавчим листом №2018/2-385/11 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з вказаної квартири боржника ОСОБА_2 ;

- визнати неправомірними дії державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні яких знаходилось та/або знаходиться виконавче провадження № 50486097 щодо порушення передбачених законодавством порядку та строків направлення постанови про відкриття виконавчого провадження № 50486097 за виконавчим листом №2018/2-385/11 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з вказаної квартири боржника ОСОБА_2 ;

- зобов`язати державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні яких знаходилось та/або знаходиться виконавче провадження № 50486097 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з вказаної квартири боржника ОСОБА_2 , невідкладно та у встановленому законом порядку надіслати стягувачу постанову про відкриття виконавчого провадження № 50486097 за виконавчим листом, виданим 01.02.2016 Київським районним судом м. Харкова у цивільній справі №2018/2-385/11;

- визнати неправомірною бездіяльність державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в провадженні яких знаходилось та/або знаходиться виконавче провадження № 50486097 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з вказаної квартири боржника ОСОБА_2 , щодо невиконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року, залишеного без змін рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року у цивільній справі №2018/2-385/11;

- зобов`язати державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в провадженні яких знаходилось та/або знаходиться виконавче провадження № 50486097 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з вказаної квартири боржника ОСОБА_2 , невідкладно фактично належним чином в повному обсязі виконати рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року, залишеного без змін рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року у цивільній справі №2018/2-385/11;

- винести окрему ухвалу, якою направити до органів прокуратури частину матеріалів цієї справи, достатню для внесення інформації про злочин державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в провадженні яких знаходилось та/або знаходиться виконавче провадження № 50486097 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з вказаної квартири боржника ОСОБА_2 до ЄРДР та подальшого притягнення їх до кримінальної відповідальності за бездіяльність, відповідальність за яку передбачена ч. 2 ст. 382 КК України;

- стягнути з Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 понесені ним та документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 2560 грн.

В обґрунтування скарги зазначив, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року у цивільній справі №2018/2-385/11 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Київському районі м. Харкова, Харківська міська рада, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області задоволений в повному обсязі та усунуто перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 із зазначеної квартири. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 25 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 задоволено та скасовано рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року. Однак, рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 про перегляд рішення суду апеляційної інстанції від 25 травня 2015 року в рамках цивільної справи № 2018/2-385/11 за нововиявленими обставинами задоволено та скасовано зазначене рішення апеляційного суду Харківської області від 25 травня 2015 року, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року залишено без змін. Скаржник також зазначає, що на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року він отримав 01 лютого 2016 року виконавчий лист, який 03 березня 2016 року через свого представника подав до канцелярії Київського ВДВС Харківського МУЮ разом із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Зазначає, що положеннями чинного на час пред`явлення виконавчого листа Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ч. 2 ст. 25 Закону передбачалося, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, тобто не пізніше 08 березня 2016 року мала б бути винесена зазначена постанова. Однак, всупереч нормам чинного на той час законодавства, з інформації, що міститься на офіційному сайті Міністерства юстиції України в розділі «Автоматизована система виконавчого провадження» йому стало відомо, що лише 14 березня 2016 року державний виконавець Київського ВДВС Харківського МУЮ за вказаним вище виконавчим листом відкрив виконавче провадження № 50486097.

З урахуванням вимог ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» чинного на час виникнення правовідносин, постанова про відкриття виконавчого провадження повинна бути направлена на адресу стягувача не пізніше 09 березня 2016 року, одна впродовж більше ніж 5 років стягувач вказану постанову так і не отримав та взагалі не обізнаний про стан, хід та перебіг відповідного виконавчого провадження. 19 травня 2021 року заявник звернувся до Київського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою про надання інформації про стан та перебіг виконавчого провадження № 50486097. Вказана заява була отримана ДВС 20 травня 2021 року, однак Київський ВДВС проігнорував вказану заяву та відповідь не надав. Зазначає, що орган ДВС безпідставно не виконує рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 впродовж тривалого часу, що на переконання заявника, є злочином проти правосуддя та підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, а саме невиконання судового рішення.

04 лютого 2022 року від державного виконавця Київського відділу державної виконавчої у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вікторії Конюхової надійшов відзив на скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні скарги посилаючись на те, що на виконанні Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження ВП № 50486097 з примусового виконання виконавчого листа №2018/2-385/11, виданого 01 лютого 2016 року Київським районним судом м. Харкова про усунення ОСОБА_1 в користуванні належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 .

14 березня 2016 року державний виконавець винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам для відома та виконання.

15 березня 2016 року до відділу надійшла ухвала Апеляційного суду Харківської області від 30.12.2015 року у справі № 640/9079/15-к, провадження № 11-СС/790/1763/15 в рамках кримінального провадження № 0000084 від 24.11.2012 року, про арешт майна, а саме на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною вчинення будь-яких дій, в тому числі в рамках виконавчих проваджень.

15.03.2016 державним виконавцем Ярмоленк О.В. винесено постанову про зупинення вказаного виконавчого провадження на виконання ухвали апеляційного суду Харківської області від 30 грудня 2015 року до вирішення питання по суті. Станом на 04.02.2022 інформації щодо скасування зазначеної ухвали до відділу не надходило, а тому підстави для винесення постанови про поновлення виконавчого провадження у органу ВДВС відсутні.

За виконавчим листом № 2018/2-385/11 від 01.02.2016 боржником є ОСОБА_2 , рішення суду набрало законної сили та не скасовано.

Крім того, державний виконавець у відзиві зазначає, що 20.05.2021 року до відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_6 про надання інформації про стан та перебіг виконавчого провадження ВП № 50486097. Державним виконавцем надіслано відповідь за вих. 56583, згідно списку поштових відправлень листів рекомендованих № 2604 та повідомлено про зупинення виконавчого провадження на підставі ухвали апеляційного суду Харківської області від 30.12.2015.

Заявник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник заінтересованої особи Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати скаргу без його участі.

Боржник - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

27 березня 2015 року рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі №2018/2-385/11 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Київському районі м. Харкова, Харківська міська рада, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області задоволено в повному обсязі. Усунуто перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 , вирішено питання щодо судових витрат.

25 травня 2015 року рішенням апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 задоволено. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Київському районі м. Харкова, Харківська міська рада, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області про зняття з реєстраційного обліку відмовлено.

23 грудня 2015 року рішенням апеляційного суду Харківської області заяву представника позивача ОСОБА_1 про перегляд рішення суду апеляційної інстанції від 25 травня 2015 року за нововиявленими обставинами задоволено. Рішення судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 25 травня 2015 року скасовано. Апеляційна скарга ОСОБА_4 , ОСОБА_3 відхилена. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року залишено без змін.

01 лютого 2016 року ОСОБА_1 на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року виданий виконавчий лист №2018/2-385/11, строк пред`явлення якого до 23 грудня 2016 року.

03 березня 2016 року представник стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_7 звернувся до Київського ВДВС Харківського МУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого 01 лютого 2016 року Київським районним судом м. Харкова по цивільній справі №2018/2-385/11 про усунення перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 .

З Витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається та не заперечується державним виконавцем, що на виконанні у Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (колишня назва Київський ВДВС у м. Харкові СМУМЮ (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 50486097 стягувачем у якому є ОСОБА_1 , а боржником ОСОБА_2 . Виконавче провадження № 50486097 відкрито 14 березня 2016 року та станом на 31 травня 2021 року було зупинено. (а.с. 19).

19 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою про надання інформації про стан та перебіг виконавчого провадження № 50486097, в якому також просив повідомити про причини, через які виконавчий лист, виданий Київським районним судом м. Харкова не виконаний. Вказана заява була отримана ВДВС 20 травня 2021 року, що підтверджується квитанціями про відправлення та відомостями з реєстру поштових відправлень.(а.с. 20-23).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого мана № 272258502 від 28.08.2021 вбачається, що квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ТОВ «Агентство нерухомості Естейт-сервіс» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 02-24/10-16, виданий 24 жовтня 2016 року, видавник: ТОВ «АН Естейт-Сервіс»/ ОСОБА_1 .

Крім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі ухвали суду Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року у справі №640/19862/16-к, ухвали суду Апеляційного суду Харківської області від 30 грудня 2015 року у справі №640/9079/15-к, постанови СУ ГУМВСУ в Харківській області про арешт майна від 24 листопада 2010 року на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 накладений арешт шляхом заборони розпорядження та відчуження.

30 грудня 2015 року апеляційний суд Харківської області в рамках кримінального провадження №0000084 від 24.11.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15, ч.2 ст.190, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України наклав арешт на квартири, у тому числі на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка відповідно до інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 11.11.2015 року на праві власності належить ОСОБА_1 із забороною вчинення будь-яких дій, в тому числі в рамках виконання виконавчих проваджень. Вказана ухвала набрала законної сили 30 грудня 2015 року.

Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження".

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, правовідносини щодо примусового виконання рішення суду між сторонами виникли у лютому 2016 року, а тому застосуванню підлягає Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, який діяв на момент відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Положеннями ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Зі змісту положень ч. 6 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

За змістом положень ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Долученою до матеріалів скарги заявою ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження від 03 березня 2016 року підтверджується факт того, що заявник звернувся до ВДВС із заявою про відкриття провадження та виконавчим листом, виданим 01 лютого 2016 року Київським районним судом м. Харкова по цивільній справі №2018/2-385/11, саме 03.03.2016, що підтверджується відміткою ВДВС.

Враховуючи положення ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент пред`явлення стягувачем вказаного вище виконавчого листа, державний виконавець повинен був протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, з інформації за результатом пошуку виконавчих проваджень в АСВП вбачається, що виконавче провадження № 50486097 відкрито 14 березня 2016 року.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в даному випадку державний виконавець порушив строки винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, заявник посилається на порушення державним виконавцем положень ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у частині направлення стягувачу постанови про відкриття виконавчого провадження у передбачений законом строк.

Так, ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Разом з тим, як вбачається з долучених до скарги матеріалів, доказів про те, що стягувачу була направлена копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 50486097 від 14 березня 2016 року, матеріали справи не містять.

Крім того, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин справи, суд 03 листопада 2021 року на підставі ухвали витребував з Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) копії матеріалів виконавчого провадження № 50486097 для огляду у судовому засіданні, однак станом на день розгляду справи ухвала суду не виконана, тому суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.

З урахування положень ст.25 та 31 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що державний виконавець порушив порядок та строк направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 50486097 від 14.03.2016 на адресу стягувачу, оскільки доказів, які б спростовували такі висновки суду представник Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) суду не надав.

Щодо вимог заявника:

- визнати неправомірною бездіяльність державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в провадженні яких знаходилось та/або знаходиться виконавче провадження № 50486097 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з вказаної квартири боржника ОСОБА_2 , щодо невиконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року, залишеного без змін рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року у цивільній справі №2018/2-385/11;

- зобов`язати державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в провадженні яких знаходилось та/або знаходиться виконавче провадження №50277775 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з вказаної квартири боржника ОСОБА_2 , невідкладно фактично належним чином в повному обсязі виконати рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року, залишеного без змін рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року у цивільній справі №2018/2-385/11

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вищевказаних вимог заявника, з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

При цьому, строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження.

З інформації за результатом пошуку виконавчих проваджень в АСВП вбачається, що виконавче провадження № 50486097 зупинено.

Крім того, як слідує зі змісту відзиву державного виконавця Київського відділу державної виконавчої у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)., 15 березня 2016 року державний виконавець Ярмоленко О.В. на виконання ухвали апеляційного суду Харківської області від 30 грудня 2015 року у справі №640/9079/15-ц виніс постанову про зупинення вищевказаного виконавчого провадження.

З долученої державним виконавцем копії ухвали апеляційного суду Харківської області від 30 грудня 2015 року вбачається, що у кримінальному провадженні №0000084 від 24.11.2012 року накладений арешт на майно, у тому числі на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка згідно з інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 11.11.2015 року на праві власності належить ОСОБА_1 із забороною вчинення будь-яких дій, в тому числі в рамках виконання виконавчих проваджень.

Крім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ТОВ «Агентство нерухомості Естейт-сервіс» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 02-24/10-16, виданий 24 жовтня 2016 року, видавник: ТОВ «АН Естейт-Сервіс»/ ОСОБА_1 , окрім того, на підставі ухвали суду Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року у справі №640/19862/16-к, ухвали суду Апеляційного суду Харківської області від 30 грудня 2015 року у справі №640/9079/15-к, постанови СУ ГУМВСУ в Харківській області про арешт майна від 24 листопада 2010 року на вищевказану квартиру накладений шляхом заборони розпорядження та відчуження.

Положенням п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню, зокрема у разі зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження судом чи посадовою особою, яким законом надано таке право.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених, зокрема п. 7 ч. 1 ст 37 цього Закону - до закінчення строку дії зазначених обставин.

З аналізу вищевикладеного слідує, що держаний виконавець правомірно зупинив виконавче провадження № 50486097 з огляду на те, що в ухвалі апеляційного суду Харківської області від 30 грудня 2015 року чітко зазначено, що накладений арешт на вищевказану квартиру із забороною вчинення будь-яких дій, у тому числі в рамках виконання виконавчих проваджень. При цьому доказів того, що вказана ухвала суду скасована чи втратила свою дію, матеріали скарги не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження заявника в частині визнання бездіяльності державного виконавця щодо невиконання рішення Київського районного суду с. Харкова від 27 березня 2015 року та зобов`язати ВДВС невідкладно у повному обсязі та належним чином виконати вказане рішення суду є необґрунтованими та безпідставними, та спростовуються зазначеними вище обставинами.

Що стосується вимоги заявника про винесення окремої ухвали, якою направити частину матеріалів цієї справи для внесення інформації про злочин державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), у провадженні якого знаходилось виконавче провадження № 50486097 в ЄРДР та подальшого притягнення його до кримінальної відповідальності за бездіяльність, відповідальність за яку передбачена ч. 2 ст. 382 КК України, суд зазначає таке.

Відповідності до ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

За змістом положень ч. 3 ст. 262 ЦПК України суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Окрема ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Тобто підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення.

Отже, вирішення питання щодо оцінки обставин визначених ч. 1 ст. 262 ЦПК України та постановлення окремої ухвали перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який безпосередньо сприймає та самостійно оцінює обставини за ч. 1 ст. 262 ЦПК України за наслідками чого приймає відповідне процесуальне рішення. Тобто постановлення окремої ухвали є правом суду у разі встановлення судом підстав для окремої ухвали.

Однак, суд дослідивши матеріали справи, та надавши відповідну оцінку дослідженим в ході судового слідства доказам по справі встановив, що матеріали справи не містять достатніх даних для висновку про наявність в діях державного виконавця кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, та підстав для постановлення окремої ухвали за заявою скаржника не знаходить.

Разом з тим, суд звертає увагу заявника, що дана обставина не позбавляє права скаржника самостійно звернутися з відповідною заявою до правоохоронних органів.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України суд за результатами розгляду скарги постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд, на підставі повного та всебічного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Так, на переконання суду вимоги заявника в частині визнання неправомірною діяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), у провадженні якого знаходиться виконавче провадження № 50486097 з усунення перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 щодо порушення строків винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 50486097 та направлення вказаної постанови стягувачу та зобов`язання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в провадженні якого знаходиться виконавче провадження № 50486097 невідкладно та у встановленому законом порядку надіслати стягувачу постанову про відкриття виконавчого провадження№ 50486097 за виконавчим листом, виданим 01 лютого 2016 року Київським районним судом м. Харкова у цивільній справі №2018/2-385/11 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення вимог заявника в іншій частині.

Крім того, заявник просив стягнути з Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на його користь понесені останнім судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2560 грн.

Питання про стягнення витрат на користь заявника, понесених на правничу допомогу адвоката у даній справі суд вирішує таким чином.

Так, 07 червня 2021 року між адвокатом Поліщук О.Л. та Подвезько А.В. укладений договір № 01-07/06-21 про надання правової допомоги, за яким адвокат зобов`язується, зокрема, надавати клієнту правову допомогу з підготування, складення та виготовлення в Київський районний суд м. Харкова скарги на незаконні дій державного виконавця Київського ВДВС у місті Харкові СМУ МУЮ (м. Харків) в рамках виконавчого провадження № 50486097. (а.с. 25).

З калькуляція-рахунок, що міститься у скарзі вбачається, що вартість правової допомоги складає2560 грн (обсяг часу 2 години, вартість однієї години витраченого часу 1280 грн). (а.с. 26).

Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги від 07 червня 2021 року за договором № 01-07/06-21 про надання правової допомоги від 07 червня 2021 року, адвокатом надані послуги: з ознайомлення з первісним матеріалом; аналіз, пошук і вивчення консультацій, судової практики; аналіз нормативного матеріалу та складання скарги, підготовка додатків та примірників скарги і доданих до неї документів відповідно до кількості учасників справи на суму 2560 грн.

07 червня 2021 року ОСОБА_1 сплатив адвокату за договором №01-07/06-21 про надання правової допомоги від 07 червня 2021 року гонорар у розмірі 2560 грн, що підтверджується копією квитанції. (а.с. 28).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку про стягнення на користь скаржника з Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу 1230 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 258, 259, 260 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), боржник ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною діяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в провадженні якого знаходиться виконавче провадження № 50486097 з усунення перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 щодо порушення порядку та строку винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 50486097 та направлення вказаної постанови стягувачу.

Зобов`язати державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в провадженні якого знаходиться виконавче провадження № 50486097 усунути порушення шляхом направлення на адресу стягувача постанови про відкриття виконавчого провадження № 50486097.

Стягнути з Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1230 (одна тисяча двісті тридцять) гривень

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя С.Л. Шаренко