Провадження №: 2/336/1436/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Запоріжжя 13 грудня 2023 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.

при секретарі Бублій Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітей , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаними позовом, за яким просить: «припинити обов`язок ОСОБА_1 сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 28 січня 2022 року».

На обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне.

«10 жовтня між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спільне життя з ОСОБА_2 не склалося. З 28.01.2022 року відповідачка з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , почали проживати окремо , спільне господарство між сторонами вже не ведеться. Неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишились проживати разом з позивачем ОСОБА_1 .. Усі обов`язки щодо утримання та виховання останніх позивач несе самостійно.

16.02.2022 року позивач поштою отримав Судовий наказ Оріхівського районного суду Запорізької області від 10.02.2022року , яким з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей : сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу ) боржника , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно , починаючи стягнення з 28 січня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідачка ОСОБА_2 звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу , приховала той факт, що син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично з 28.01.2022 року , тобто з часу припинення шлюбних відносин між нами , мешкають з позивачем , а відтак не перебувають на її утриманні .Діти проживають з позивачем та перебувають на повному його утриманні».

Ухвалою суду від 23 березня 2023 року вирішено: «Відкрити провадження у справі за вищевказаною позовною заявою та призначити справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження».

Сторона відповідача подала до суду відзив на позов, за змістом якого зазначила наступне.

«З ОСОБА_1 відповідачка перебувала в шлюбі з 10 жовтня 1998 року, зареєстрованому виконкомом Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис № 11.

Від шлюбу сторони мають трьох дітей , двоє із яких неповнолітні : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які проживають з відповідачкою.

Спільне життя з ОСОБА_1 не склалося, шлюбні відносини між нами припинені в січні 2022 року через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини.

Позивач тривалий час зловживає спиртними напоями, перебуває на обліку у наркологічному диспансері в наслідок зловживання алкогольними напоями , в наслідок чого вона та діти неодноразово були жертвами з боку позивача , який притягався за вчинені правопорушення до адміністративної відповідальності , що негативно впливає на вихованні дітей. Вищезазначене підтверджує про неможливість проживання дітей за місцем проживання позивача .

10 лютого 2022 року Оріхівський районний суд Запорізької області ухвалив судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 аліментів на мою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , користь на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 щомісячно у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу),але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 28 січня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Позивач також звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з заявою про видачу судового наказу до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11 лютого 2022 року Оріхівський районний суд Запорізької області ухвалив судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліментів на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на утримання дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісяця у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 07.02 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Ознайомившись із змістом судового наказу та змістом заяви відповідачка вважає, що позивач приховав від суду істотні обставини, які мають значення для справи та мають бути враховані при стягненні аліментів.

Діти проживають разом з відповідачкою . Позивач ОСОБА_1 жодного разу не сплатив аліментів на утримання дітей. Як на думку відповідачки , позивач звернувся до суду з судовим наказом про стягнення аліментів з неї на утримання дітей для того, щоб уникнути від сплати аліментів на її користь на утримання дітей».

У судовому засіданні сторона позивача наполігла на позові за вказаними у ньому підставами, а сторона відповідача на позов заперечила з підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 10 жовтня 1998 року, зареєстрованому виконкомом Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис № 11.

Від шлюбу сторони мають трьох дітей , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Шлюбні відносини між сторонами припинені в січні 2022 року .

10 лютого 2022 року Оріхівський районний суд Запорізької області ухвалив судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 аліментів на мою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , користь на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 щомісячно у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 28 січня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

11 лютого 2022 року Оріхівський районний суд Запорізької області ухвалив судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліментів на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на утримання дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісяця у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 07.02 . 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з акту від 05 лютого 2022 року , виданого Виконавчим комітетом Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області зазначено , що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з синами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати ОСОБА_2 наданий час з ними не проживає .

Згідно довідки від 01.06.2022 року №2327- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , має зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання : АДРЕСА_2 .

Згідно довідки від 01.06.2022 року №2327- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання : АДРЕСА_2 .

Згідно довідки від 01.06.2022 року №2327- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання : АДРЕСА_2 .

Згідно довідки від 30.03.2022 року №2327- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання : АДРЕСА_2 .

Згідно акту обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_2 від 04.09.2023 року , складеного Відділом по Комунарському району служби (управління ) у справах дітей Запорізької міської ради зазначено , що за зазначеною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .Відповідно до викладеного висновку в акті діти ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 постійно проживають з матір`ю ОСОБА_5 . Зі слів дітей батько зловживає спиртними напоями , з ними не проживає. Батько не приймає участі у вихованні, розвитку , та утриманні дітей.

Згідно з відповіді на адвокатський запит від 08 вересня 2023 року ТОВ «НОВАлікарня» , повідомлено що декларації на медичне обслуговування дітей ОСОБА_5 , 2011 року народження , та ОСОБА_4 , 2008 року народження укладала мати ОСОБА_2 . Відвідування лікаря здійснюється матір`ю.

Згідно відповіді на адвокатський запит ДНЗ «Перспектива» Петровський Сергій Сергійович, ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в ДНЗ «Перспектива», опікується дитиною мати ОСОБА_2 .

Згідно відповіді на адвокатський запит Малотокмачанської гімназії Малотокмачанської сільської ради Пологівського району , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 навчається в гімназії . Вихованням дитини займається мати , ОСОБА_2 .

Допитані під час судового розгляду свідки з боку позивача ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 зазначили , що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично з січня 2022 року , тобто з часу припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачкою мешкали з позивачем , та перебувають на повному його утриманні. Мати участі у вихованні синів не приймає. Позивач має власне фермерське господарство , є добрим батьком та господарем, ОСОБА_1 купує дітям одяг , забезпечує дітей необхідними речами. Як свідок, син сторін ОСОБА_3 суду пояснив, що наразі він проживає з батьком, а його брат ОСОБА_10 з мамою.

Допитані під час судового розгляду неповнолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 пояснили суду , що з січня 2022 року постійно мешкають окремо від батька , з мамою ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 . Батько зловживає спиртними напоями, участі у їх вихованні не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає . Мати опікуються ними, матеріально утримує їх. З батьком стосунки діти не підтримують.

Висновок суду та оцінка аргументів учасників справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач підставою для припинення його обов`язку сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 28 січня 2022 року, зазначає проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним , та посилається на те , що утримання та виховання останніх позивач несе самостійно.

При цьому акт від 05 лютого 2022 року , виданий Виконавчим комітетом Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області в якому зазначено , що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з синами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а мати ОСОБА_2 наданий час з ними не проживає - не містить даних, на підставі яких комісія дійшла висновку про спільне проживання позивача та його синів з ним , за зазначеною адресою . Правові підстави створення та роботи комісії, яка складала зазначений акт не зазначені.

Старший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час є повнолітнім.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 зазначеної Конвенції надає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.183 СК України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з якими, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Положеннями ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Суд звертає увагу, що особливістю даної категорії справи є те, що, враховуючи необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, саме платник аліментів зобов`язаний довести перед судом наявність підстав звільнення його від обов`язку сплачувати аліменти .

Матеріали справи не містять достовірних доказів проживання синів з позивачем , та перебування їх на його утриманні. До показань свідків, допитаних за клопотанням сторони позивача, суд ставиться критично, оскільки такі свідки не були очевидцями фактичного спільного безперервного проживання позивача з дітьми та утримання останнім дітей сторін.

Звернення позивача до суду з позовною заявою про припинення обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітей , суд розцінює як свідоме небажання позивача нести моральну та матеріальну відповідальність за життя та гармонійний розвиток дітей.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням викладено, встановлені обставини справи, суд вважає, що у даному випадку припинення обов`язку позивачу сплачувати аліменти на утримання дітей буде порушувати права дітей та не відповідатиме їх інтересам.

Враховуючи предмет та підстави позову, встановлені в судовому засіданні обставини справи, оцінивши доводи та докази сторін, беручи до уваги відсутність обґрунтованої підстави припинення обов`язку позивачу сплачувати аліменти на утримання дітей, передбаченої Законом , суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

При цьому, суд зауважує, що позивач звернувся з позовною вимого про припинення обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітей щодо минулого проміжку часу, а не з вимогою про звільнення від сплати аліментів за такий період часу. Більш того, син сторін ОСОБА_3 натепер вже досяг повноліття.

Розподіл судових витрат.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітей.

Роз`яснити учасникам справи, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Визначена дата складання повного рішення суду 22.12.2023 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В Зарютін