Провадження № 2/742/1255/23
Єдиний унікальний № 742/4809/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Короткої А.О.,

при секретарі судового засідання Бурмаці Є.В.,

за участю:

представниці позивача адвокатки Кранц К.В.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відео конференції, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , представниця позивача адвокатка Кранц Катерина Володимирівна, до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів з частини на 1/8 частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Позов мотивований тим, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.04.2017 з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22.02.2017 до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що на сьогоднішній день знаходиться в тяжкому стані та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з тим, що, перебуваючи на військовій службі у військовій частині № НОМЕР_1 ОПСП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », під час бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Маріуполь, внаслідок ворожого обстрілу отримав вогнепальне проникаюче поранення лівого стегна, правої гомілки, правого передпліччя. Перша медична допомога була надана на заводі «Азовсталь», потім був взятий у полон, де медичної допомоги не отримував. Після обміну полоненими ОСОБА_2 проходив лікування. У грудні 2022 року йому діагностовано хронічний вірусний гепатит С, 15.05.2023 встановлено третю групу інвалідності.

Крім того, позивач зазначає, що на його утриманні перебуває теща ОСОБА_4 , яка має цукровий діабет 2 типу та потребує постійного догляду.

У судовому засіданні представниця позивача адвокатка Кранц К.В. підтримала позов та просила його задовольнити, зважаючи на погіршення фізичного та відповідно матеріального становища позивача.

Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи про те, що їй дуже важко самій піднімати сина на ноги, а його батько і до подання цього позову надавав їм дуже скромну фінансову допомогу.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 24.01.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб (а.п.18), який рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.02.2022 було розірвано (а.п.84-86).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 24.01.2014 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.п.19).

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.04.2017 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.п.20-22).

На підставі виконавчого листа №742/894/17 від 21.03.2023 головним державним виконавцем Святошинського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Король К.С. було відкрите виконавче провадження №71402847 щодо стягнення аліментів (а.п.25).

Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_4 від 27.03.2022 та копії довідки №0317 від 21.03.2022 ОСОБА_2 проходить військову службу (а.п.23,24).

На підтвердження сплати коштів на утримання сина ОСОБА_2 надав скріншоти з банківського додатку (а.п.26-33) та копії квитанцій (а.п.34-48).

Погіршення стану здоров`я ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про хворобу №3133 від 17.02.2023 (а.п.49-50), копією виписного епікризу, виданого Київським інститутом реабілітації (а.п.51), копією виписки із медичної карти хворого №4465 (а.п.67), копією довідки №285 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС (а.п.66), копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка» (а.п.62, 55), копіями результатів обстежень (а.п.52-68), копією довідки про обставини травми №36/959 від 21.11.2022 (а.п.69).

Згідно з копією довідки серії 12ААВ №765867 ОСОБА_2 має третю групу інвалідності (а.п.88-89).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 14.02.2023 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_5 (а.п.70).

Згідно з копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_6 , матір`ю ОСОБА_5 є ОСОБА_4 (а.п.74), яка має хворобливий стан здоров`я, що підтверджується медичною документацією (а.п.76-81).

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частинами першою, другою статті 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтями 8,11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію ООН про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно дост.9 Конституції України 1996 року, діють як складова національного законодавства України з 27.09.1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

За змістом ст.180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж змінилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

В судовому засіданні встановлено, що у позивача по даній справі дійсно значно погіршився стан здоров`я та змінилась кількість утриманців, що зумовлює і зміну матеріального стану ОСОБА_2 . Вказані обставити дають суду підстави дійти висновку, що розмір аліментів, визначених судовим рішенням від 20.04.2017, на даний час підлягає зменшенню.

Отже, з урахуванням викладеного позивач має не лише зазначити про зміну матеріального становища в бік погіршення, а й надати докази про зміну свого матеріального становища, що і зробив позивач, надавши суду належні та допустимі докази, які підтверджують обставини, викладені в позовній заяві.

За правилами ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення, так і у бік покращення.

Згідно з правилами ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Разом з тим, в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, з метою захисту прав дитини, законодавчо були внесені зміни в бік збільшення, і суд вважає, що така обставина входить до переліку інших підстав, з якими законодавець пов`язує можливість зміни розміру аліментів.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну способу стягнення аліментів, враховуючи розмір аліментів, які нині стягуютьсчя, а також наявність підстав для захисту прав дитини в частині приведення мінімального розміру аліментів на її утримання до законодавчо встановленого рівня.

Суд визнає слушними доводи позивача про те, у нього значно погіршився стан здоров`я та те, що він має на утриманні дружину і тещу, яка потребує постійного догляду, тому зменшення розміру аліментів є цілком доречним. Проте, враховуючи інтереси дитини та те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає за доцільне зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.04.2017 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 1/4 частини на 1/6 частину від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, а не на 1/8 частину, як того просив позивач.

На підставі ст.152, 166, 180-183, 191, 192, 273 СК України, керуючись ст.2, 4, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 20.11.2023.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Анна КОРОТКА