Справа № 481/1042/23
Провадж.№ 2-др/481/2/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2023 р. Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - Вжещ С.І.,

за участю секретаря судових засідань - Юхименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новий Буг заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,

В С Т А Н О В И В:

02.06.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Ухвалою суду від 16.06.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності повернуто позивачці на підставі п.6 ч.4 ст.185 ЦПК України.

19.06.2023 року на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме щодо строку і порядку набрання ухвалою від 16.06.2023 року про повернення позовної заяви законної сили.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені в порядку ст.ст. 128, 130 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на відсутність необхідності заслуховувати особисті пояснення сторін з приводу заяви, суд дійшов висновку про можливість розглянути заяву у відсутність учасників справи та у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подану заяву про ухвалення додаткового рішення та матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали суду від 16.06.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності повернуто позивачці на підставі п.6 ч.4 ст.185 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Вказана норма містить вичерпний перелік підстав для винесення додаткового рішення.

Відповідно до п. 20 роз`яснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК України2004 року (ст.270 ЦПК України); воно не може змінити суті основного рішення або містити у собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Таким чином, способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення і додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, вичерпний перелік яких передбачений статтею 270 ЦПК України. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд має право відмовити в його ухваленні, постановивши відповідну ухвалу.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що ухвалення додаткового рішення можливе судом за умови не ухвалення рішення стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення.

Тобто додаткове рішення по справі є, за своїм характером, доповненням до рішення суду по суті, в якому визначають невирішені в основному рішенні суду питання, передбачені в ст.270 ЦПК України.

Рішення по суті позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності судом не ухвалювалось, а тому вирішення питання про ухвалення додаткового рішення при таких обставинах законом не передбачено.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність встановлених статтею 270 ЦПК України підстав для ухвалення додаткового рішення. тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

При цьому суд роз`яснює, що оскільки в ухвалі Новобузького районного суду Миколаївської області від 16.06.2023 року зазначений строк для оскарження даної ухвали, відповідно до вимог ст.260, 273 ЦПК України, ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому для рішення суду, тобто після спливу строку для апеляційного оскарження такої ухвали чи після закінчення апеляційного перегляду.

Керуючись ст. 258-261, 270, 353-354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з моменту її підписання суддею.

Ухвала набирає законної сили після спливу строку для апеляційного оскарження такої, а у разі подання апеляційної скарги, після закінчення апеляційного перегляду.

Ухвала підписана суддею 21.06.2023 року.

Суддя С.І. Вжещ