Справа №359/7325/22
Провадження №2/359/553/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2023 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Воскобоєвій С.Ф.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Бориспільського міськрайонного суду Київської області звернувся ФОП ОСОБА_2 із вищевказаним позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 10.08.2020 року між ФОП ОСОБА_2 (постачальник) та ОСОБА_3 (покупець) було укладено договір поставки, за яким постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, визначених договором , а саме штучну траву з висотою ворсу 40 мм (зелена) в кількості 1890 м. кв. на загальну суму 567000,00 грн. та в кількості 90 м. кв. 27000,00 грн., а також з`єднувальну стрічку в кількості 750 м.п. на загальну суму 16500,00 грн.

Постачальником було відвантажено товар за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, буд. 9, літ. Б. У договорі поставки товару зазначено, що покупець здійснює повну оплату товару поставленого товару протягом 180 календарних днів з дати підписання договору, тобто до 07.02.2021 року, однак ОСОБА_3 сума передбачена договором не була сплачена. Тому у відповідача виникла заборгованість за договором у розмірі 610500,00 грн., пеня 229364,01 грн., штраф 305250,00 грн., інфляційні витрати 119249,01 грн., сума 3 % річних 12996,12 грн.

У зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.08.2020 року ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір поставки товару, за яким постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах визначених цим договором (а.с. 11).

За договором від 10.08.2020 року поставці підлягає штучна трава з висотою ворсу 40 мм (зелена) в кількості 1890 м? на загальну суму 567000,00 грн.( ціна за м? - 300,00 грн.) та в кількості 90 м? на загальну суму 27000,00 грн. (ціна за м? - 300,00 грн.) , з`єднувальна стрічка в кількості 750 м.п. на загальну суму 16500,00 грн. (ціна за м? - 22,00 грн.). Дана інформація зазначена у п.1.2 договору поставки товару від 10.08.2020 року (а.с.11).

Відповідно до п. 3.1 договору поставки товару загальна вартість товару за договором складає 610500, 00 грн.(а.с.11).

З п. 3.2 даного договору вбачається, що покупець здійснює повну оплату поставленого товару протягом 180 календарних днів з дати підписання договору (а.с.11).

У п. 2.3 укладеного сторонами договору зазначено, що підписанням договору поставки товару покупець підтвердив факт отримання товару у постачальника, претензії щодо кількості переданого товару та якості у покупця відсутні. (а.с.11-12).

Пунктом 4.2 договору поставки товару передбачено, що за прострочення оплати понад один календарний день, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожен день прострочення платежу (а.с.11).

У п. 4.3 зазначено, що у разі порушення договору винна сторона відшкодовує іншій стороні всі збитки, в тому числі упущену вигоду та санкції, що застосовуватимуться з боку третіх осіб у зв`язку з такими порушеннями, протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання претензії з розрахунками таких збитків (а.с.11).

З п. 4.7 договору поставки товару вбачається, що у разі прострочення оплати вартості товару визначеного п. 3.1 договору, більш ніж на 10 (десять) календарних днів, покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 50 (п`ятдесят) % від вартості товару, на вимогу постачальника (а.с.12).

Сторони домовились, що до досягнення заборгованості, неустойки, штрафів та збитків за договором поставки товару застосовується термін позовної давності у десять років. Дана обставина вбачається з п. 5.2 договору поставки товару від 10.08.2020 року (а.с.12).

23.09.2022 року ОСОБА_3 було направлено вимогу про сплату боргу та штрафних санкцій за договором поставки товару, у якому представник позивача ОСОБА_1 просив відповідача невідкладно сплатити борг за договором у розмірі 610500,00 грн., сплатити пеню у розмірі 229364,01 грн., штраф у розмірі 305250,00 грн., інфляційні витрати у розмірі 119249,01 грн., 3 % річних у розмірі 12996,12 грн.(а.с.17-23).

З огляду на вищевикладене, між сторонами виникли договірні відносини та спір з приводу порушення зобов`язань визначених договором поставки товару.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 202 ЦК України закріплено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до cт. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Стаття 526 ЦК України встановлює вимогу щодо виконання зобов`язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір поставки товару від 10.08.2020 року, відповідно до якого позивачем поставлено відповідачу товар на суму 610 500, 00 грн., і відповідачем прийнято даний товар, але не оплачено. Тому враховуючи викладене, вимогу щодо стягнення заборгованості за договором поставки товару у розмірі 610 500,00 грн. слід задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку інфляційних витрат вбачається, що за січень 2022 року індекс інфляції 101,30, за лютий 2022 року 101,60, за березень 2022 104,50, за квітень 2022 103,10, за травень 2022 102,70, за червень 2022 103,10, за липень 2022 100,70, за серпень 2022 101,10 (а.с.5). З наданих розрахунків позивачем за період 08.01.2022 23.09.2022 року розмір інфляційних витрат становить 119249,01 грн. (а.с.5).

За період з 08.01.2022 року по 23.09.2022 року було нараховано 3% річних у розмірі 12996,12 грн., що вбачається з результатів розрахунку (а.с.5).

Щодо підрахунку інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми, вони проведені відповідно до норм чинного законодавства, суд вважає, що вони підлягають задоволенню.

Згідно з п. 1.3. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

З 08.02.2021 року по 23.09.2022 була нарахована пеня у розмірі 229364,01 грн., що вбачається з розрахунку наданого позивачем (а.с.18).

Крім того позивач просить стягнути з ОСОБА_3 штраф у розмірі 305250,00 грн. відповідно до п. 4.7 договору поставки товару.

Відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому дії останнього є порушенням договірних зобов`язань (стаття 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що їх прострочив (стаття 612 Цивільного кодексу України), що тягне за собою застосування встановленої законом відповідальності.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи викладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такі висновки містяться у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 2-2171/11.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у виді пені у розмірі 229364,01 грн. та відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення штрафу у розмірі 305250,00 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 12405 грн. 00 коп., що вбачається з платіжного доручення № 87 від 29.09.2022 року (а.с.4).

Оскільки позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, то на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі, виходячи із розрахунку: 972109,14 грн. (задоволені позовні вимоги) х 100 : 1277359,14 грн. (ціна позову) = 76 % від сплаченого судового збору 12405,00 грн. = 9440,20 грн.

Керуючись статтями 4,12,13,81,141, 263-265,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 грошові кошти в розмірі 972 109,14 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 9 440,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05 червня 2023 року.

Суддя Чирка С.С.