Справа № 757/2141/19-ц
"22" травня 2023 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі Головуючого судді САВЛУК Т.В., при секретарі Бурячек О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козоріз Лідії Миколаївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним,
ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козоріз Лідії Миколаївни, з вимогою: «Визнати Договір дарування частки квартири від 19 вересня 2016 року, реєстраційний номер №2408, таким, що вчинено протиправно та протизаконно, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козоріз Лідії Миколаївни, - недійсним»
22 січня 2019 року Печерським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Одночасно, судом вирішено питання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
11 березня 2019 року Печерським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про часткове задоволення заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . В іншій частині заяви відмовлено.
09 червня 2020 року Печерським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про об`єднання цивільних справ в одне провадження.
08 червня 2021 року Печерським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про направлення цивільної справи за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва, для подальшого розгляду.
21 грудня 2022 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду для розгляду цивільної справи - головуючий суддя Дніпровського районного суду міста Києва Савлук Т.В.
08 лютого 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий суддя Савлук Т.В.) постановлено ухвалу про прийняття до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козоріз Лідії Миколаївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.
Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козоріз Лідія Миколаївна, правом подати відзив на позов та докази на спростування заявлених вимог не скористалася, заяв (клопотань) з процесуальних питань до суду не подавала.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , правом подати письмові пояснення по суті предмету позову не скористались, заяв (клопотань) з процесуальних питань до суду не подавали.
При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. (ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України)
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козоріз Лідія Миколаївна в судове засідання не заявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, про дату слухання справи повідомлена належним чином.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, від представника третьої особи - адвоката Родіна В.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та залишити позовну заяву без задоволення.
Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. (ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України)
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
Таким чином, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. ( ч. 2 ст. 11 ЦК України)
Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. (ч.1 ст.717 Цивільного кодексу України)
Відповідно до п. 2. ст. 719 Цивільного кодексу України, договір дарування нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню.
За нормою частини першої ст. 722 Цивільного кодексу України право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.
Судом встановлено, 19 вересня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено Договір дарування частини квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козоріз Лідією Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за №2408. (а.с.9-10)
За умовами пункту 1.1., 1.2. Договору дарування, ОСОБА_2 передає (одну другу) частину квартири у власність ОСОБА_3 , безоплатно. Квартира, частина якої відчужується за даним Договором, розташована в АДРЕСА_2 та згідно правовстановлюючого документа та технічного паспорту має наступні характеристики: загальна корисна площа 46,40 кв.м.; житлова площа 30,90 кв.м.; кількість кімнат 2 (дві)
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності договору, визначені у статті 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ч. 1 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою вказаної статті визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України)
Виходячи з предмету позову, позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним Договору дарування частини квартири від 19 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козоріз Л.М., зареєстрований в реєстрі за №2408, з посиланням на правові підстави недійсності одностороннього правочину положення статей 202, 203, 215 Цивільного кодексу України, при цьому позов пред`явлено до Козоріз Лідії Миколаївни , як приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу.
Відповідно ч. 2 ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
За змістом ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення.
Тлумачення змісту статті 51 Цивільного процесуального кодексу України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.
Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 Цивільного процесуального кодексу України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.
Виходячи з наведеного, законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.
Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом, за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. (ст. 3 Закону України «Про нотаріат»)
При вчинені такої нотаріальної дії як посвідчення угоди про відчуження майна нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між особами договору і не може порушувати цивільних прав, які є змістом цих відносин. Саме сторони угоди є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір, і основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня зацікавленість. Якщо особа вважає, що внаслідок укладання правочину було порушено її права чи інтереси самим фактом укладання правочину, то вона звертається з відповідним позовом до іншої сторони, яка є учасником цього правочину.
Нотаріус, що посвідчував правочин, залучається до участі по справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, і не може бути відповідачем в такій категорій справ. Зазначена позиція викладена у п. 26 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р.№ 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».
Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасниць нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 642/6181/16-ц).
Верховний Суд також зазначає, що вирішуючи спір, суд має зазначити висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково щодо кожного відповідача у справі, конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.
В розрізі даного спору, з урахуванням обраного позивачем способу захисту, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козоріз Лідія Миколаївна, не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір пов`язаний із захистом цивільних прав між особами оспорюваного правочину, посвідчуючи правочин нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин, а отже, з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козоріз Лідія Миколаївна є неналежним відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України)
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)
Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козоріз Лідії Миколаївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним, є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
У відповідності до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 203, 215, 717, 722 Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», статтями 2, 4, 12, 76-82, 89, 263-265, 274-279, 280, 284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козоріз Лідії Миколаївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.