ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/1660/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А

при секретарі ПОСТАНОГОВІЙ І.О.

за участю сторін

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача ОСОБА_2 ;

відповідач не з`явилась;

представника третьої особи - Міністерства оборони України Богданової Я.О.;

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження клопотання представника Міністерства оборони України Богданової Я.О. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чепусової Наталії Володимирівни та Міністерства оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю, як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу в фактичних шлюбних відносинах, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права на частку у спільному сумісному майні, виключення майна зі спадщини

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва на розгляді знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чепусової Наталії Володимирівни та Міністерства оборони України, про встановлення факту проживання однією сімєю, як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу в фактичних шлюбних відносинах, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права на частку у спільному сумісному майні, виключення майна зі спадщини.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

До початку підготовчого судового засідання, яке призначене на 17 квітня 2023 року, представником третьої особи - Міністерства оборони України подано заяву про закриття провадження у справі, оскільки вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу за своїм предметом та можливими правовими наслідками пов`язана з публічно-правовими відносинами позивача з державою, а отже не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні представник третьої особи - Міністерства оборони України підтримала заяву про закриття провадження у даній справі, просила її задовольнити, пославшись при цьому на практику Верховного Суду з даних правовідносин.

Позивач та її представник позивача заперечили проти закриття провадження у даній справі, просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, пославшись на відсутність підстав для цього.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_4 ), підтвердженням чого слугує свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 04 червня 2022 року. У відповідності до довідки про причину смерті, причиною смерті стали проникаючі вогнепальні поранення тазової ділянки та грудної клітини. ОСОБА_4 проходив військову службу у Збройних Силах України відповідно до вимог мобілізаційної директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №м42т від 08.05.2022 року у військовій частині НОМЕР_2 навідником з МР та май військове звання солдат. Також позивач вказує, що з травня 2017 року проживала з померлим однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а після його смерті звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй було у цьому відмовлено з огляду на відсутність належних документів, які підтверджують право на спадкування. Також з заявою на прийняття спадщини до приватного нотаріуса звернулась і сестра померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , яка є відповідачем у даній справі.

Предметом даного спору за заявленими позивачем вимогами, у відповідності до позовної заяви, є встановлення факту проживання позивача з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу з 03 травня 2017 року по день його смерті; визнання належного ОСОБА_4 рухомого майна - транспортного засобу об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 його частину та виключення цієї частки зі складу спадкового майна померлого.

А підставами звернення до суду з вимогою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивач зазначає, окрім отримання грошової допомоги, також і оформлення та розподіл спадкових прав між спадкоємцями щодо майна померлого ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Третя особа, як на підставу неможливості розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства, послалась на те, що Міністерство оборони України є спеціально уповноваженим суб`єктом, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, яку має на меті отримати позивач у разі встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , який, як зазначає в своїй заяві ОСОБА_1 , загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації, а отже, ця вимога пов`язана з доведенням наявності підстав для визнання за позивачем певного соціально-правового статусу та публічно-правовими відносинами її з державною, тому не підлягає вирішення у порядку цивільного судочинства.

При цьому, у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 33-35 зазначеної постанови від 30 січня 2020 року зазначила про таке: «33. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. 34. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.»

Визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України). За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Згідно частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Водночас, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 315 ЦПК України.

За нормою ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Окрім того, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Також пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Однак, за правилами позовного провадження розглядаються спадкові справі, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

До таких самих висновків дійшов Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року та Верховний Суд у своїй постанові від 30 листопада 2020 року у справі №638/20596/16.

Натомість, частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

А отже, оскільки заявлена позивачем вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , який помер, пов`язана, окрім заявленої мети отримання грошової допомоги, з виникненням права на спадкування, а предметом спору у даній справі є оформлення та розподіл спадкових прав між спадкоємцями щодо майна померлого, суд дійшов висновку про розгляд даного спору у порядку саме цивільного судочинства.

При цьому посилання третьої особи - Міністерства оборони України на правову позицію Верховного Суду, викладеній у постанові від 22.03.2023 року у справі №290/289/22, суд оцінює критично, оскільки заявлена у даній справі вимога була пов`язана лише з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за заявником певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, а за своїм предметом та можливими правовими наслідками така вимога пов`язана з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а тому не підлягала вирішенню у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви третьої особи - Міністерства оборони України про закриття провадження у даній справі, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене та керуючись стст. 255, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України Богданової Я.О. про закриття провадження у цивільній справі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.