ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9748/23 Справа № 212/8067/23 Суддя у 1-й інстанції - Зімін М.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/8067/234

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Смартбуд-КР»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2023 року, яка постановлена суддею Зіміним М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 17 жовтня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Смартбуд-КР» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона, ОСОБА_1 , є власницею квартири АДРЕСА_1 і відповідно співвласницею цього будинку. Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Ст.6 даного Закону передбачені права співвласників багатоквартирного будинку, зокрема співвласники мають право: брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника; ознайомлюватися з рішеннями (протоколами) зборів співвласників, листками опитування, робити з них копії; інші права, визначені законом. Відповідно до абз.6 ч.3 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель, на вимогу споживача, зобов`язаний інформувати споживача про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території.

Згідно п.8. Порядку здійснення перерахунку вартості послуги з управління багатоквартирним будинком за період її ненадання, надання невідповідної якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року № 4, обсяг фактично наданої послуги та фактично понесених управителем витрат надання такої послуги повинен бути підтверджений відповідною первинною документацією, що зберігається в управителя, зокрема наказами, табелем обліку робочого часу, розрахунковими листками нарахування заробітної плати робітникам, нарядами-завданнями, актами списання матеріалів, матеріальними звітами майстра, актами виконаних робіт постачальних та підрядних організацій, документами, що підтверджують технічні показники будинку, тощо.

Враховуючи зазначене, позивачка звернулась до відповідача з електронним зверненням від 28.09.2023, в якому просила протягом п`яти робочих днів з дня отримання цього звернення надати їй повну письмову інформацію про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна - будинку, за період з 01.08.2023 по 30.09.2023, з детальною розшифровкою виконаних робіт, з зазначенням їх обсягу, вартості та дат виконання, з посиланням на реквізити документів про їх виконання по позиціям 1, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12 Договірної ціни на послугу з управління будинком (додаток до договору).

Запитувана інформація є у відповідача, але він просто не бажає її надавати на звернення. Проте, станом на день звернення до суду з позовом, відповіді не отримала.

Посилаючись на положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про захист прав споживачів», а також Закону України «Про звернення громадян», позивачка просила суд задовольнити позов та зобов`язати відповідача надати відповідь на її електронне звернення від 18.08.2023, в якій викласти повну інформацію про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна - будинку, за період з 01.08.2023 по 30.09.2023, з детальною розшифровкою виконання робіт, з зазначенням їх обсягу, вартості та дат виконання, з посиланням на реквізити документів про їх виконання по позиціям 1, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12 Договірної ціни на послугу з управління будинком (додаток до Договору №30/12/202-АШ25-У від 30.12.2022 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком між Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Смартбуд-КР» та співвласниками будинку за адресою: АДРЕСА_2 ), а також повідомити чи погодило Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Смартбуд-КР» з органом місцевого самоврядування межу та площу території, на якій здійснюється прибирання прибудинкової території цього багатоквартирного будинку, з наданням копії цього погодження (у разі погодження).

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Смартбуд-КР» про доступ до публічної інформації.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невірне визначення судом предмету та підстав позову. Зокрема, наголошує на тому, що вона не зверталася до суду з позовом щодо інформації про ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги, як помилково вважав суд першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Смартбуд-КР» зазначає, що ним надано обгрунтвоану відповідь на звернення позивачки від 18.08.2023, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Смартбуд-КР» про доступ до публічної інформації, суд керувався п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України та виходив з того, що, згідно з роз`ясненнями, які містяться у розд. 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» від 29.09.2016 № 10, вся інформація про ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги і відповідні документи за своїм характером є відкритою інформацією, становить суспільний інтерес, і відповідно суб`єкти господарювання є її розпорядниками відповідно до пункту 4 частини другої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тобто, між сторонами виник публічно-правовий спір фізичної особи із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації, тому цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Натомість, визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Смартбуд-КР» щодо надання інформації про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна - будинку, за період з 01.08.2023 по 30.09.2023, з детальною розшифровкою виконаних робіт, з зазначенням їх обсягу, вартості та дат виконання, з посиланням на реквізити документів про їх виконання по позиціям 1, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12 Договірної ціни на послугу з управління будинком (додаток до Договору №30/12/202-АШ25-У від 30.12.2022 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком між Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Смартбуд-КР» та співвласниками будинку за адресою: АДРЕСА_2 ), а також повідомити чи погодило Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Смартбуд-КР» з органом місцевого самоврядування межу та площу території, на якій здійснюється прибирання прибудинкової території цього багатоквартирного будинку, з наданням копії цього погодження (у разі погодження).

Колегія суддів зауважує, що обов`язок управителя будинку, визначений абзацем шостим частини третьої статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII у порядку та з періодичністю, визначеними договором, та/або на вимогу споживача зобов`язаний інформувати споживача про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території, кореспондується з правом споживача, передбаченим пунктом 2 частини першої статті 7 цього Закону, без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості.

Тобто, між сторонами виникли правовідносини, з приводу виконання управителем багатоквартирного будинку умов Договору №30/12/202-АШ25-У від 30.12.2022, що врегулювані Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у цій справі, залишив поза увагою те, що при визначенні юрисдикції справи суди мають виходити з суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Тому висновок суду про те, що спірні правовідносини є публічно-правовими, оскільки виникли із спору фізичної особи із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації, є помилковим та не відповідає положенням як статті 19 ЦПК України, так і статті 19 КАС України з огляду на зміст правовідносин.

При цьому, посилання суду першої інстанції на роз`яснення, які містяться у розд. 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» від 29.09.2016 № 10, згідно яких вся інформація про ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги і відповідні документи за своїм характером є відкритою інформацією, становить суспільний інтерес, і відповідно суб`єкти господарювання є її розпорядниками відповідно до пункту 4 частини другої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є помилковим, оскільки ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги про надання інформації про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна (багатоквартирного будинку), а не щодо формування та встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право позивачки на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалів до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2023 рокускасувати та направити матеріали за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Смартбуд-КР» про захист прав споживачів до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: