Справа № 132/961/23
Провадження № 2/132/375/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"15" червня 2023 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

при секретарі Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилася дочка- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання до досягнення дочкою трьох років не надає. За вказаних підстав звертається до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в твердій грошовій сумі, а саме по 2000 грн щомісячно.

Ухвалою судді від 25.03.2023 відкрито провадження у зазначеній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із відзивом на позов (зареєстрованим 25.04.2023 за вх. № 3648/23) в якому, викладаючи свої заперечення проти позову зазначає, що доки позивач перебувала у декретній відпустці він матеріально утримував сім`ю. На даний час з нього стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_4 . Він не має можливості утримувати дружину до досягнення дочкою трьох років, так як має мінімальний дохід, надає допомогу своїй матері, яка є особою передпенсійного віку. Крім того, відповідач є працездатною, працює у Войнашівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Барської міської ради, а у відповідності до вимог ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із відповіддю на відзив у якій виклала свої пояснення щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення, зазначивши, що право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років регламентовано ст. 84 СК України. В даному випадку ст. 75 СК України застосуванню не підлягає.

Відповідач, мотивуючи відхилення аргументів позивача у відповіді на відзив заначає, що аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових-сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Відповідач працює і має змогу утримувати себе самостійно. Заробітна плату, яку він отримує не дозволяє утримувати колишню дружину, оскільки тоді він перебуватиме у скрутному матеріальному становищі. За вказаних обставин відсутні підстави для стягнення з нього коштів на утримання позивача.

Ухвалою суду від 30.05.2023 закрито підготовче провадження у справі № 132/961/23 та призначено її до судового розгляду по суті на 15.06.2023.

В судове засідання позивач не з`явилась, попередньо через канцелярію суду подала заяву (зареєстрована за вх. 5247/23 від 15.06.2023) про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, проте у відзиві просив розгляд справи провести за його відсутності.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 16.07.2021 про що Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) складено відповідний актовий запис № 114.

На адний час сторони перебувають на стадії розлучення.

За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилася дочка- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданого 03.02.2022 Барським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та не оспорюється останнім.

Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою КП «Управляюча компанія «Житловик» м. Калинівка № 293 від 20.03.2023, слідує, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за місцем реєстрації матері, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи від 23.05.2023, ОСОБА_2 за період з 2 кварталу 2022 року по 1 квартал 2023 року отримував доходи за ознаками: заробітна плата; додаткове благо; соціальні виплати із додаткових бюджетів.

Відповідач ухиляється від утримання позивача ОСОБА_1 до досягнення дитиною трьох років, матеріальної допомоги добровільно не надає.

Статтею 48 Конституції України передбачено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини визначено статтею 84 СК України.

Частинами другою, четвертою, шостою 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Закон встановлює право дружини на утримання з боку чоловіка до досягнення дитиною трьох років.

Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів. Неможливість надання матеріальної допомоги дружині з боку чоловіка повинна мати абсолютний, об`єктивний характер.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що його мати є особою передпенсійного віку, а тому він змушений їй матеріально допомагати, не підтверджуються належними доказами. Будь-яких доказів, що відповідач являється опікуном своєї матері та що вона потребує стороннього догляду, суду не надано. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що посильна допомога сина матері не звільняє його від обов`язку щодо утримання дружини, з якою проживає дитина та не може бути достатньою обставиною для відмови у позові.

Також, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідач має стабільне джерело доходу та відсутні будь-які докази про наявність складних життєвих обставини, які б не давали можливості відповідачу працювати, отримувати стабільний дохід і сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

При цьому, суд звертає увагу, що сплата аліментів на утримання дружини є обмеженою в часі, лише з моменту пред`явлення позову до досягнення дитиною 3-х річного віку, що у даній справі складатиме 1 рік 9 місяців та 8 днів, а саме з 22.03.2023 до 08.01.2025. Це пов`язано із тим, що у відповідний період часу дружина, з якою проживає дитина, має обмежені можливості працювати і здобувати засоби для існування, зокрема, утримувати себе, а тому потребує допомоги з боку чоловіка батька дитини.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача з приводу того, що позивач працює та отримує дохід, оскільки зазначена обставина не обмежує право позивача на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років.

Також безпідставним є посилання відповідача на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 11.10.2018 у справі № 161/16931/16-ц, щодо аналізу норм статей 75 і 76 СК України з огляду на те, що у справі, що розглядалась Верховним Судом, та у даній справі різні обставини, зокрема у справі № 161/16931/16-ц вирішувалось питання щодо права на утримання (аліменти) того із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу, встановлене ст. 75 СК України.

За змістом ч.ч.3,4 статті 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частинами першою та другою статті 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Натомість, у даній справі вирішується питання про право дружина, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, що чітко регламентовано ст. 84 СК України.

Таким чином, відповідача не можна вважати непрацездатною особою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні статті 75 СК України.

Таким чином, аналізуючи докази по справі та даючи їм оцінку, вирішуючи позов у межах заявлених вимог з урахуванням принципів розумності, справедливості, виваженості, пропорційності, виходячи з розумного балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду заяви про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 1073,60 грн судових витрат по сплаті судового збору.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії) бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано: договір про надання правової допомоги № 13 від 20.03.2023, квитанцію до прибуткового касового ордера № 3 від 20.03.2023 про сплату ОСОБА_1 1400 грн за надання правової допомоги № 13 від 20.03.2023, додаток до договору про надання правової допомоги № 13 від 20.03.2023 щодо опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно детального опису робіт, адвокатом Тарасюк О.М. була надана наступна правнича допомога: консультація клієнта, підготовка та подання позовної заяви.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, зокрема не надання відповідачем обґрунтованої невідповідності заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу критеріям, визначеним ст. 137 ЦПК України, враховуючи співмірність витрат зі складністю справи та із наданим адвокатом обсягом послуг, суд дійшов висновку, що критерію реальності витрат на правову допомогу, розумності їхнього розміру відповідає сума витрат на професійну правничу допомогу, надану ОСОБА_1 у розмірі 1400 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.75, 79, 80, 84 СК України, ст.ст.12, 80, 81, 82, 133, 137, 141, 259, 268, 279, 354, 430 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн, починаючи від дня подання позовної заяви, тобто з 22.03.2023 і до досягнення дочкою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1073,60 грн судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1400 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

СУДДЯ: