ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1043/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №692/1161/21 Категорія: 304090000 Чепурний О.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 - адвоката Фай Валерія Григоровича на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року АТ «Акцент-банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_4 13.09.2018 року приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_4 при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов для позивача передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 29.09.2021 року мав заборгованість 98126,07 грн., яка складалася з наступного:

- 74192,81 грн. - заборгованість за кредитом;

- 23933,26 грн. - заборгованість по відсоткам;

- 0,00 грн. - штрафи.

На час подачі позову відповідач продовжував ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашена, що є порушенням законних прав АТ «Акцент-Банк».

На підставі викладеного, банк просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 98126,07 грн. та судові витрати.

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 11.11.2022 у зв`язку з смертю відповідача у якості відповідачів по справі були залучені правонаступники - спадкоємці відповідача - ОСОБА_2 через її законного представника ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2023 року позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.09.2018 року у розмірі 37096,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.09.2018 року у розмірі 37096,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» судові витрати у сумі 858,18 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Акцент-Банк» судові витрати у сумі 858,18 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважав, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому наявні правові підстав для стягнення з ОСОБА_4 суми заборгованості за тілом кредиту 74192,81 грн.

Проте, після звернення позивача до суду з позовом до ОСОБА_4 , останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть та актовим записом про смерть. Судом до участі у справі були залучені спадкоємці ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Доказом, що саме ці особи прийняли спадщину після смерті батька є матеріали спадкової справи, які були витребувані у нотаріуса, які містять відповідні заяви про прийняття спадщини. В запереченнях представника банку від 14.02.2023 вказано, що він просить позовні вимоги задовольнити до ОСОБА_4 , проте суд розцінив це як явну описку, оскільки це вбачається з тексту заперечень та обізнаністю позивача про смерть ОСОБА_4 та вступ до участі у справі нових відповідачів.

При цьому, вартість майна, отриманого відповідачами у спадщину є більшою, ніж вищевказаний розмір заборгованості ОСОБА_4 перед позивачем кредитором.

Не погодившись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 - адвокат Фай В.Г. звернувся з апеляційною скаргою в якій вказує, що рішення ухвалено з недотриманням норм матеріального права, тому просить його скасувати та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що залучені судом особи у якості спадкоємців відповідача по даній справі, будь-якого майна від померлого не отримали.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач з вимогами до спадкоємців померлого відповідача по справі з дня отримання повідомлення від суду в січні 2022 року про смерть відповідача у встановлені строки, визначені ч.ч. 2, 3 статті 1281 ЦК України не звертався, а тому на підставі частини 4 вказаної статті позбавляється права вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції між банком та ОСОБА_4 шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» було укладено кредитний договір № б/н від 13.09.2018 року.

Згідно з розрахунком заборгованості наданого банком, станом на 29.09.2021 року становить 98126,07 грн. і складається з наступного: 74192,81 грн. - заборгованість за кредитом; 23933,26 грн. - заборгованість по відсоткам.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_1 та актовим записом про смерть №510 від 31 грудня 2021 року.

Спадкоємцями ОСОБА_4 є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами спадкової справи №73/2022до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , які були витребувані у нотаріуса, які містять відповідні заяви про прийняття спадщини.

Крім того судом встановлено, що у власності ОСОБА_4 на час його смерті перебувала земельна ділянка розміром 2,1653 га, яка розташована в с. Митлашівка, Золотоніського району, Черкаської області, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, про що свідчить копія державного акта на право власності на земельну ділянку від 05.05.2004 серії ЧР1108093, кадастровий номер 0:04:0020804. Згідно витягу № НВ-023 від 09.03.2023, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 86828 грн. 47 коп.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Внаслідок певної дії чи події сторону у зобов`язанні можна замінити на іншу особу, яка є її правонаступником або стосовно лише цивільних прав (обов`язків), або одночасно щодо цивільних прав і обов`язків. Іншими словами, заміна сторони у зобов`язанні може бути наслідком або сингулярного правонаступництва (зокрема, на підставах договорів купівлі-продажу (частина третя статті 656 ЦК України), дарування (частина друга статті 718 ЦК України), факторингу (глава 73 ЦК України)), або універсального правонаступництва (у випадку реорганізації юридичної особи (частина перша статті 104 ЦК України) чи спадкування (стаття 1216 ЦК України)). Якщо означена заміна є неможливою внаслідок того, що правовідношення не допускає правонаступництва, таке правовідношення припиняється (статті 608, 609, 1219 ЦК України). Зобов`язання припиняється і тоді, коли правовідношення допускає правонаступництво, боржник був замінений правонаступником, але до останнього кредитор не заявив вимогу у визначений законом строк (див., наприклад, висновок Великої Палати Верховного Суду щодо застосування частини першої статті 598 і частини четвертої статті 1281 ЦК України, сформульований у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (пункти 59-62), від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (пункт 69.5), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 39)).

Оскільки зі смертю боржника грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 Цивільного кодексу України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до боргових зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а також припинення таких зобов`язань (подібний правовий висновок викладено у пункті 39 постанови Великої Палати Верховного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19)).

Відповідно до частин першої та другої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги . Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

За правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта статті 1281 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 14-48гс20) зазначила, що звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема, із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження потрібно розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку статті 1281 ЦК України (пункт 117).

Враховуючи, що у справі, яка переглядається, банк подав заперечення на відзив спадкоємців боржника, в яких наполягав на задоволенні вимог, то доводи відповідачів, що кредитор не виконав вимоги статті 1281 ЦК України щодо пред`явлення вимоги спадкоємцям позичальника є помилковими.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

У даній справі суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, встановив, що у власності ОСОБА_4 на час його смерті перебувала земельна ділянка розміром 2,1653 га, яка розташована в с. Митлашівка Золотоніського району Черкаської області, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, про що свідчить копія державного акта на право власності на земельну ділянку від 05.05.2004 серії ЧР1108093, кадастровий номер 0:04:0020804. Згідно витягу № НВ-023 від 09.03.2023, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 86828,47 грн.

Тобто вартість майна, отриманого відповідачами у спадщину є більшою ніж вищевказаний розмір заборгованості ОСОБА_4 перед позивачем кредитором.

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність закриття провадження у справі, то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України справа підлягає закриттю, якщо вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

За таких обставин, позов не може бути пред`явлено до померлої особи.

Так, за змістом статті 55 ЦПК України процесуальне правонаступництво у цивільній справі допускається у разі, якщо позов пред`явлено до сторони - фізичної особи, за її життя, і уже після пред`явлення позову фізична особа померла і правовідносини допускають правонаступництво.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

В силу частини першої статті 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Тобто, процесуальне правонаступництво між відповідачем та його спадкоємцями у порядку статті 55 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність відповідача не припинилася.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16-ц (провадження № 61-33766сво18) викладено правовий висновок в якому зазначено «якщо позов пред`явлено до померлої особи, то відповідно до пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року, чинного на час пред`явлення позову та розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , даний позов подано банком до відділення поштового зв`язку 21 листопада 2021 року та зареєстровано судом першої інстанції 25 листопада 2021 року.

Оскільки відповідач у справі помер після пред`явлення до нього позову, тому наявні підстави для застосування статті 55 ЦПК України та встановлення правонаступників у зв`язку з тим, що підставами процесуального правонаступництва є обставини, які виникли під час судового провадження у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

У даній справі відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Доводи викладені в апеляційній скарзі на правильність висновків суду першої інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 - адвоката Фай Валерія Григоровича - залишити без задоволення.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2023 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді