ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/999/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/2173/22 Категорія: 310020000 Тептюк Є.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді Гончар Н.І., Новіков О.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (скаржник) ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01.11.2022 (повний текст складено 01.11.2022, суддя в суді першої інстанції Тептюк Є.П.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася у вересні 2022 року до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 400,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 21.09.2022 і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вказано на те, що позивач одна не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі на кожну дитину, оскільки є приватним підприємцем та має стабільний заробіток.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 01.11.2022 у справі позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 2500,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі до суду позовної заяви і до повноліття кожного з дітей.

При цьому суд виходив з того, що відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей. Разом з тим, суд не погодився з посиланням позивача щодо можливості відповідача щомісячно сплачувати аліменти в сумі 4000,00 грн. на кожну дитину, оскільки це не підтверджено доказами.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав 29.05.2022 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , -1136,00 грн., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - 1416,50 грн. на кожного до досягнення ними повноліття.

Вказує, що належного повідомлення про час і місце розгляду справи він не отримував, розглядом справи без його участі порушено його права. Суд не врахував, що у відповідача від першого шлюбу також є неповнолітня дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якій він добровільно сплачує щомісячно кошти, а також батьки похилого віку, один з яких є інвалідом 2 групи. За домовленістю із колишньою дружиною відповідач добровільно виплачував кошти на утримання дітей, купував їм речі, про що свідчать додані до апеляційної скарги копії чеків. Оскільки позивач у березні 2022 року виїхала з дітьми за кордон, не поставивши відповідача до відому, декілька разів змінювала країну перебування, заблокувала всі телефони, скаржник не по своїй волі позбавлений можливості виконувати свої обов`язки по утриманню дітей.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення аліментів у розмірі меншому, ніж сто прожиткових мінімумів для працездатних осіб. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.12.2021, від якого мають таких дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 .

Діти проживають разом із матір`ю, що підтверджується рішенням служби у справах дітей Черкаської міської ради від 02.12.2021 №798 «Про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ».

За посиланнями позивача сторони мають спір щодо сплати відповідачем, який проживає окремо від дітей, аліментів на їх утримання.

Правовідносини сторін у справі, які виникли на підставі викладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч.3 ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналогічні роз`яснення містить п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВРУ №789-Х1І від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

У даній справі встановлено, що спільні неповнолітні діти сторін знаходяться на утриманні матері, з якою проживають, що під сумнів не ставиться. Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний утримувати їх до досягнення повноліття - ст.180 СК України.

За наявності між батьками спору щодо здійснення обов`язку утримувати дітей тим з батьків, який за наданими доказами безпосередньо не утримує дитину, суд першої інстанції в цій справі прийшов до вірного висновку про те, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання спільних з позивачем дітей.

Посилання скаржника на те, що він має батьків похилого віку є безпідставним і не має враховуватись при визначенні розміру аліментів судом, оскільки останній не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він несе витрати на їх утримання та в якому розмірі.

Надані скаржником копії чеків про придбання подарунків дітям, витрати на проведення дозвілля (кінотеатри, кафе та відвідування центрів розваг), оплата за навчальні курси одного з дітей, можуть свідчити про те, що діти проводили з ним час та він періодично приймав певну участь в їх матеріальному утриманні, проте не доводять того, що він в істотному обсязі здійснював їх матеріальне утримання.

Крім того, добровільне надання відповідачем матеріальної допомоги позивачу на утримання дітей не може обмежувати право позивача на звернення до суду з даним позовом про стягнення аліментів у разі наявності відповідного спору.

Одночасно апеляційний суд приймає до уваги, що відповідач має на утриманні дочку від іншого шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6 , серії НОМЕР_4 . Зазначені обставини мають в силу положень ст.182 СК України бути враховані при визначенні розміру аліментів.

Таким чином суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на утримання дітей, не повністю врахував обставини справи. У аспекті викладеного, апеляційний суд вважає, що з відповідача у даній справі має бути стягнуто аліменти на утримання кожної дитини в розмірі 2200,00 грн. щоміcячно, адже саме такий розмір належним чином буде відповідати інтересам дітей та враховуватиме майновий та сімейний стан платника аліментів, та той факт, що мати дітей надаватиме аналогічне матеріальне забезпечення кожному з них. При цьому апеляційний суд частково погоджується з доводами скаржника у справі.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01.11.2022 у даній справі має бути змінено в частині визначення розміру аліментів, що мають стягуватися з відповідача на користь позивача на утримання дітей, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01.11.2022 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей змінити в частині визначення розміру аліментів, які мають стягуватися з відповідача на користь позивача, вказавши, що до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 2200,00 грн. на кожну дитину щоміcячно до досягнення ними повноліття.

У решті рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01.11.2022 у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 21.06.2023.

Суддя-доповідач

Судді