ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м.Суми

Справа №577/569/23

Номер провадження 22-ц/816/657/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи - Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Орган опіки та піклування Конотопської міської ради Сумської області,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2023 року, у складі судді Гетьмана В.В., ухвалене у м. Конотоп,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Орган опіки та піклування Конотопської міської ради Сумської області, про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, звільнення від заборгованості зі сплати аліментів та стягнення аліментів з матері дитини.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 25 грудня 2009 року між ним та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, вони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2019 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 20 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Вказував, що він вчасно сплачував аліменти на утримання дочки, однак, в грудні 2020 року відповідач залишила місце свого проживання та проживає з іншим чоловіком, зловживає алкоголем, припинила участь у вихованні дочки та цікавитись її життям. Зазначав, що з грудня 2020 року дитина проживає з ним та знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні, хоча аліменти продовжують стягуватися на користь матері. Відповідно до розрахунку заборгованості від 27 січня 2023 року він має заборгованість за аліментами станом на 31 грудня 2022 року у розмірі 25218,42 грн. Вказував, що відповідач є працездатною особою та має змогу надавати дитині матеріальну допомогу і сплачувати аліменти.

Посилаючись на вищевказані обставини, просив суд припинити стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі судового наказу, виданого Конотопським міськрайонним судом від 30 травня 2019 року у справі № 577/2220/19, провадження № 2-н/577/179/19; звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі вищевказаного судового наказу; стягнути зі ОСОБА_2 аліменти на його користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Припинено стягнення зі ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі судового наказу винесеного Конотопським міськрайонним судом Сумської області 30 травня 2019 року по справі №2-н/577/179/19 (577/2220/19), починаючи з 02 лютого 2023 року.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 02 лютого 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допущено негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто зі ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2147 грн 20 коп на рахунок отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA 0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у звільненні ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах, просить рішення змінити та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він своєчасно сплачував аліменти на утримання дочки, але в грудні 2020 року ОСОБА_2 залишила місце свого проживання та проживає з іншим чоловіком, зловживає алкоголем, припинила приймати участь у вихованні дочки та цікавитись її життям.

Вказує, що дитина близько двох років проживає з батьком та знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 10 січня 2023 року, складеного працівниками служби у справах дітей Конотопської міської ради.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог про припинення стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дочки та стягнення аліментів з ОСОБА_2 не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 25218,42 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 25 грудня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10).

Сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Судовим наказом Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2019 року зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи стягнення з 20 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12).

Згідно з довідкою Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському району Сумської області від 27 січня 2023 року, станом на 31 грудня 2022 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам становить 25218,42 грн (а.с. 13-14).

Неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на його утриманні (а.с. 15-16).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив того, що неповнолітня дочка сторін проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, що є підставою для припинення примусового стягнення аліментів з позивача на користь відповідача. Суд також дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця до її повноліття, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи її майновий стан і задовільний стан здоров`я.

Мотивуючи відмову у задоволенні позову в частині звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам на утримання дитини ОСОБА_3 , суд вважав, що судовий наказ Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2019 року по справі № 2-н/577/179/19 (577/2220/19) на момент ухвалення даного рішення суду був чинним та не скасовувався, тому відсутні підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, так як суд дійшов його з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно із ч. 2 ст. 179 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

При цьому, звільнення від сплати заборгованості по аліментам на дитину повинно мати місце лише у виключних випадках, а при вирішенні таких спорів необхідно виходити, в першу чергу, з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

У розумінні наведених вище положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані з самим фактом виникнення такої заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Судом встановлено, неповнолітня дитина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з грудня 2020 року проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на його утриманні.

У акті обстеження умов проживання від 10 січня 2023 року, складеному працівниками Служби у справах дітей Конотопської міської ради, зафіксовано, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Зі слів батька та дитини зазначено, що ОСОБА_2 останні два роки не проживає за вказаною адресою, участі у житті дочки не приймає. Вихованням, утриманням та розвитком дитини займається виключно батько.

Як убачається з матеріалів справи, станом на 31 грудня 2022 року ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 25218,42 грн, яка виникла у період з червня 2021 року по 31 грудня 2022 року, тобто у період коли неповнолітня дочка ОСОБА_3 проживала разом з батьком та перебувала на його утриманні.

Відтак, нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів, оскільки призначення аліментів це є утриманням дитини. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_3 від сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за судовим наказом № 2н/577/179/19, виданим Конотопським міськрайонним судом Сумської області 16 листопада 2021 року.

Вимоги до судового рішення визначені цивільним процесуальним законом. Судове рішення має забезпечувати захист конституційних прав і свобод людини та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Належне здійснення правосуддя є одним із основоположних елементів права на справедливий суд.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у частині відмови у задоволенні позову про звільнення від сплати заборгованості за аліментами на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, а позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині - задоволенню.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1073 грн 60 коп та за апеляційний перегляд справи в розмірі 1610 грн 40 коп.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2023 року в частині відмови у задоволенні позову про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються за судовим наказом № 2н/577/179/19, виданим Конотопським міськрайонним судом Сумської області 16 листопада 2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1073 грн 60 коп та за апеляційний перегляд справи в розмірі 1610 грн 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина