У Х В А Л А

Іменем України

08.06.2023 р.

Жмеринський місьрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

при секретарі Лавріненко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка скаргу адвоката Філіпчук Наталії Михайлівни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на рішення державного виконавця Жмеринського відділу ДВС у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),

В С Т А Н О В И В:

19.05.2023 року (згідно дати поштового відправлення) адвокат Філіпчук Н.М., яка діє в інтересах ТОВ "ОТП Факторинг Україна" подала до Жмеринського міськрайонного суду дану скаргу, в якій просила визнати рішення державного виконавця Жмеринського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області про закінчення виконавчого провадження №26226304 неправомірним, скасувати його та відновити виконавче провадження №26226304. Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні у Жмеринському відділі ДВС у Жмеринському районі Вінницької області перебуває виконавче провадження №26226304 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1299, виданого Жмеринським міськрайонним судом 10.12.2010 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" 35 841,44 доларів США, що станом на 10.08.2010 року, відповідно до офіційного курсу НБУ (1 долар США=7,89 грн), еквівалентно 282788,96 грн заборгованості за кредитним договором; 1700 грн судового збору та 120 грн витрат по сплаті судового збору, що сумарно складає 284608,96 грн, а також про звернення стягнення на предмет іпотеки на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна", а саме житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 143,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0908 га, що знаходиться за тією ж адресою, що належить ОСОБА_1 на праві власності. Постановою дердавного виконавця відділу ДВС Жмеринського міськрайонного управління юстиції від 04.05.2011 року було відкрите виконавче провадження №26226304, однак на заяву про надання інформації про стан виконавчого провадження ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було повідомлено, що виконавче провадження завершено 29.02.2016 року згідно п.3 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" (смерть боржника) та надано повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, але постанова від 29.02.2016 року про закінчення виконавчого провадження на адресу стягувача не надходила. Проте, стягувач ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не погоджується з прийнятим рішенням державного виконавця Жмеринського відділу ДВС у Жмеринському районі Вінницької області про закінчення виконавчого провадження та вважає його таким, що не ґрунтується на положеннях законодавства та порушує права стягувача, у зв`язку з чим звернувся з даною скаргою до суду. Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що була чинна на день винесення постанови) виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті боржника, якщо виконання його обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. В даному випадку правовідносини допускають правонаступництво, оскільки у боржника є майно. Виходячи з аналізу положень Закону України "Про виконавче провадження" станом на лютий 2016 року, державний виконавець повинен був зупинити виконавче провадження для надання часу для встановлення спадкоємців для подальшої заміни сторони виконавчого провадження, а саме боржника, правонаступником. Але в порушення вимог закону державним виконавцем було одразу винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника, про що стягувач довідався 09.05.2023 року, отримавши відповідь з Жмеринського відділу ДВС у Жмеринському районі Вінницької області (а.с.1-2).

В судове засідання представник заявника та державний виконавець за їх викликом не з`явились. При цьому начальник Жмеринського ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) подав попередньо до суду клопотання про розгляд даної скарги у відсутність державного виконавця. Причини неявки представника сиягувача суду не повідомлено, що втім не перешкоджає розгляду скарги.

Згідно роз`яснень за змістом п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог п."а" ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу, зокрема, на рішення державного виконавця може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, в межах, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, з урахуванням повідомлених представником стягувача про отримання ТОВ "ОТП Факторинг Україна" 09.05.2023 року повідомлення керівника Жмеринського відділу ДВС щодо завершення 29.02.2016 року згідно п.3 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" (смерть боржника) виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" боргу в сумі 284608,96 грн, за відсутності інших відомостей про обізнаність стягувача з оскаржуваним наразі рішенням державного виконавця, вказана дата подання даної скарги перебуває у межах встановленого законом строку оскарження.

Відповідно до положень ч.2 ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на 29.02.2016 року) примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

У відповідності до змісту ст.4 Закону України "Про державну виконавчу службу" (в редакції на час винесення оспорюваного рішення) державними виконавцями є начальник відділу примусового виконання рішень, заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальники відділів примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, їх заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці відділів примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, заступник начальника районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного управління юстиції - начальник відділу державної виконавчої служби, заступник начальника, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного відділу державної виконавчої служби відповідного управління юстиції.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", що діяв на момент винесення оскаржуваної постанови, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно вимог п.3 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на 29.02.2016 року) виконавче провадження підлягає закінченню у випадку смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції на час винесення оскаржуваної постанови, виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

Згідно ч.5 ст.8 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на 29.02.2016 року) у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Також пунктами 12, 13 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, визначено, що у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України "Про виконавче провадження" (в чинній наразі редакції) у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Дослідивши матеріали скарги та оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку про підстави часткового задоволення скарги.

Так, судом вбачається неправомірність оспорюваного рішення державного виконавця Лозінського І.А. від 29.02.2016 року з підстав його передчасного винесення останнім, оскільки державний виконавець після отримання інформації про смерть боржника ОСОБА_1 зобов`язаний був зупинити виконавче провадження для встановлення правонаступників померлого боржника, відсутність яких не є очевидною з огляду на належність на праві власноті первісно ОСОБА_1 певного об`єкту нерухомого майна, відомості про що за неможливості виконання судового рішення за рахунок належних боржнику грошових коштів безумовно підлягали встановленню державним виконавцем, а надалі повинен був звернутись до суду із заявою про заміну померлого боржника ОСОБА_1 відповідним правноступником (правоноступниками). Проте, документаьних відомостей про вчинення вказаним державним виконавцем таких дій суду не представлено, а тому за сукупністю наведеного оспорюване рішення державного виконавця підлягає скасуванню судом, що визначає правомірність вимог заявника та підстави до задоволення скарги у цій частині вимог.

Разом з тим, вимога заявника стосовно відновлення виконавчого провадження є безпідставною, оскільки такий обов`язок державного виконавця визначений загальними засадами його діяльності в частині здійснення примусового виконавчого провадження передбачається за наслідком скасування постанови про закінчення провадження, у десятиденний строк з дня отримання відповідного судового рішення, що заздалегідь до настання відповідної події та не вчинення наразі протиправної бездіяльності не потребує додаткового судового зобов`язання дочасно до її настання, а тому скарга в цій частині вимог підлягає залишенню без задоволення.

З урахуванням сукупності викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.10,41,74 Закону України "Про виконавче провадження", ст.2,8,11,37,49 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року, ст.2, 4, 7, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 447, 448 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу задоволити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Жмеринського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Лозінського І.А. від 29.02.2016 року про закінчення виконавчого провадження №26226304.

У задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її підписання суддею..

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.