ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/712/23 Номер провадження 22-ц/814/4670/23Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Прядкіна О.В., Чумак О.В.,

секретар Стеценко В.С.,

з участю ОСОБА_1 , її представника адвоката Ткаченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка не приймала участі у справі,

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 26 червня 2023 року, постановлене суддею Должко С.Р.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Зіньківської міської ради в особі міського голови Максименка Серігя Миколайовича, третя особа: приватний нотаріус Глушенко Вячеслав Васильович, про встановлення факту належності коштів на праві особистої власності,

в с т а н о в и в:

05.06.2023 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Зіньківської міської ради про встановлення факту, що він має власні кошти, які належать йому особисто, у сумі 39 585,00 євро, що у перерахунку на національну валюту по курсу НБУ на день подання позову складає 1 591 317,00 грн.

В обгрунтування вимог позову зазначає, що у період з 31.12.2021 по 15.03.2023, працюючи в SASTRANS NOVA SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIIEDZIALNOSCIA SPOLKA KOMANDYTOWA, заробив вказану суму коштів, які, як офіційна заробітна плата, у валюті євро та в польських злотах зараховувалися на його банківські рахунки із 12.04.2021. За ці кошти планував придбати будинок у АДРЕСА_1 , однак угода не відбулася, оскільки у країні був введений військовий стан, знизився життєвий рівень населення, розпочалися інфляційні процеси. Дружина переконала його купити квартиру у АДРЕСА_2 . Він за власні кошти купив квартиру у АДРЕСА_3 ,так як погодився з доводами дружини, що саме в обласному центрі більше можливостей для розвитку дитини, для працевлаштування. Звернення в суд з таким позовом зумовлене намаганням відстояти своє право на приватну власність, упередити себе у майбутньому від посягань на свою приватну власність, переведену з грошового еквіваленту в майно.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 26.06.2023 позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.

Встановлено факт того, що ОСОБА_2 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм, НОМЕР_1 , орган видачі 5323, дата видачі 22.07.2019 р., станом на 20.01.2023 мав власні кошти, які належать йому особисто, в сумі 39 585,00 євро (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять євро) в перерахунку на національну валюту по курсу НБУ на день подання позову складає 1 591 317,00 (один мільйон п`ятсот дев`яносто одна тисяча триста сімнадцять гривень).

Рішення районного суду вмотивовано доведеністю позивачем того факту, що заявлена ним сума грошових коштів належить йому особисто, що підтвердили в судовому засіданні свідки, повідомивши суд про наміри позивача придбати у них житловий будинок.

ОСОБА_1 , яка не приймала участі у справі, але вважає, що судом вирішено питання щодо її прав, подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Звертає увагу на те, що позовна заява ОСОБА_2 не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки не містить матеріально-правової вимоги до заявленого ним відповідача, не вказані підстави позову. Обгрунтування позову намаганням відстояти своє право на приватну власність та упередити себе у майбутньому від посягань на свою приватну власність - є його припущеннями, на яких не може грунтуватися позов.

Вважає, що районний суд безпідставно не взяв до уваги, що заявлений позивачем відповідач Зіньківська міська рада не є належним відповідачем у даній справі, у зв`язку із відсутністю у нього обов`язку відповідати за даним позовом.

Посилаючись на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №203/2/19, від 17.04.2018 у справі №523/9076/16ц, від 25.01.2022 №457/726/17, вказує, що визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову обов`язком суду.

Зазначає, що як у позові, так і в оскаржуваному рішенні відсутні будь-які обгрунтування щодо вчинення дій чи бездіяльності Зіньківською міською радою, якими вона порушила, не визнала чи оспорює суб`єктивні права, свободи чи інтереси ОСОБА_2 та не зазначено, яке відношення Зіньківська міська рада має до предмета спору грошових коштів, які начебто належать позивачу.

Повідомляє, що згідно договору купівлі-продажу від 27.01.2023, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А. по р.№208, покупці ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли у власність в рівних частках (по 1/2 частці кожен) квартиру АДРЕСА_4 . Районний суд безпідставно не залучив до участі у справі сторін вказаного договору, зокрема її, ОСОБА_1 , тоді як у даній справі позивач обґрунтовує свою єдиновласність у цьому нерухомому майні. Залучення судом до участі у справі ухвалою від 23.06.2023 третю особу приватного нотаріуса Глушенко В.В., як представника органу юстиції, є безпідставним та не відповідає принципу розумності.

Вказує, що закриття районним судом підготовчого засідання ухвалою від 26.06.2023, проглошеною згідно протоколу засідання о 13-52 год. та призначення справи до розгляду на той же день, є фізично неможливим та не відповідає положенням ч.2 ст.121 ЦПК України щодо достатності строку для вчинення процесуальної дії та відповідності завданню цивільного судочинства.

Також звертає увагу на протирічивість висновків суду щодо оцінки показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які нібито підтвердили належність позивачу особисто грошових коштів в сумі 39 585,00 євро, тоді як у попередньому абзаці рішення вказано, що свідки підтвердили факт того, що ОСОБА_2 мав намір придбати у них житловий будинок, а не факт належності йому особистих коштів.

13.11.2023 до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, в якому він заперечив наявність підстав для прийняття апеляційним судом апеляційної скарги від ОСОБА_1 на рішення, яке набрало чинності, та поновлення їй строку на апеляційне осркаження. Заперечує право апелянта на його особисті кошти, факт належності яких встановлено зазначенним рішенням районного суду. Доводить, що він, як власник особистих коштів, має право заявляти відповідачами міську раду, органи нотаріату та саме йому належить право визначати сторін процесу. Повідомляє, що упродовж 8 років шлюбу з апелянтом остання жила за його рахунок та шахрайським шляхом отримала згоду від нього на частину майна, а потім заявила про розлучення. Звертає увагу про відсутність доказіва наявності у ОСОБА_1 особистих коштів, за які вона нібито придбала частину спільної квартири. Просить відмовити в апеляційній скарзі, закрити апеляційне провадження як помилково відкрите та залишити апеляційну скаргу без розгляду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її адвокат Ткаченко А.В. підтримали доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні.

Позивач ОСОБА_2 після відхилення колегією суддів заявленого ним відводу складу суду залишив залу судового засідння, що відповідно до ч.ч.3,6 ст.223, ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу та її представника, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив такі обставини.

У червні 2023 року позивач ОСОБА_2 подав у Зіньківський районний суд Полтавської області позовну заяву до Зіньківської міської ради в особі голови Максименка Сергія Миколайовича про встановлення факту належності йому, позивачу, особистих коштів в сумі 39 585,00 євро. Зі змісту позовної заяви убачається, що установленням заявленого факту він намагається довести своє право на приватну власність кв. АДРЕСА_4 , придбану у період шлюбу за ці кошти, які належать йому особисто. При цьому до позову додає докази походження цих коштів як заробітної плати згідно договору про працю від 31.12.2021, що надходили на відповідний його банківський рахунок./а.с.10-38/

Задовольняючи позов, районний суд виходив з доведеності заявленого до встановлення факту належності позивачу на праві особистої власності 39 585,00 євро.

Апеляційний суд з висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки вони прийняті з порушенням норм процесуального та матеріального права, а його висновки грунтуються на невпоно з`ясованих фактичних обставинах справи. При цьому апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до положень статей 55, 124 Констиуції України, ст.16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Такому праву на звернення до суду за захистом кореспондує завдання цивільного судочинства, яким відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, реалізуючи право на судовий захист, особа в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, звертається в суд із заявою (позовом), в якому повинна вказати, яке саме порушене право чи охоронюваний інтерес підлягаєзахисту та у який спосіб. Позов це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Наведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

Визначення позивачем у справі складу сторін (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особа, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову у зв`язку з неналежним суб`єктним складом сторін. Такий висновок викладений у постанові ВС від 20 січня 2021 року у справі №203/2/19.

Позивач ОСОБА_2 звернувся із заявленим позовом до відповідача Зіньківської міської ради, не навівши обставин, з якими він пов`язує порушення чи не визнання його права відповідачем. Вказівка у позові про те, що він, позивач, є членом Зіньківської територіальної громади, ніяким чином не спростовує висновку апеляційного суду щодо неналежності відповідача у цій справі.

При цьому слід звернути увагу, що Зіньківська міська рада у своїй заяві від 13.06.2023 заперечила проти належності Зіньківської міської ради як відповідача у цій справі у зв`язку з відсутністю обов`язку відповідати за даним позовом. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд має відмовити у позові до такого відповідача./а.с.45/

Районний суд помилково на викладене уваги не звернув та не врахував, дійшовши помилкового висновку про задоволення позову, заявленого до неналежного відповідача, не з`ясувавши підстави позову, тоді як зі змісту позову вбачається, що позивач у такий спосіб намагається спростувати спільну з дружиною власність на придбаний у період шлюбу об`єкт нерухомості, та з огляду на це мав роз`яснити позивачу право заявити клопотання про заміну відповідача, або у всякому разі з власної ініціативи залучити ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням порушені права ОСОБА_1 , яка не приймала участі у справі, тоді як це рішення стосується її права власності у спільному майні. За таких осбтавин апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення районного суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Згідно ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий зщбір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 610,40 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 26 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Зіньківської міської ради в особі міського голови Максименка Сергія Миколайовича, третя особа: приватний нотаріус Глушенко Вячеслав Васильович, про встановлення факту власних коштів ОСОБА_2 , які належать йому особисто відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 1 610,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.12.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді О.В. Прядкіна

О.В. Чумак