ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

19 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення cуми попередньої оплати за договором, 3 % річних та інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2023 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 354 ЦПК України строку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року витребувано з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 199/3756/23.

06 грудня 2023 року справа надійшла на адресу апеляційного суду.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що копія повного тексту оскаржуваного рішення отримана його представником ОСОБА_3 06 листопада 2023 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнано неповажними та апеляційну скаргу було залишено без руху з наданням скаржнику десятиденного строку з дня вручення копії ухвали для звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для поновлення цього строку.

15 грудня 2023 року на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке подане його представником ОСОБА_4 через підсистему «Електронний суд».

Клопотання обґрунтовано тим, що копію оскаржуваного рішення на електронну пошту представник позивача станом на 15 вересня 2023 року не отримував, можливо лист надійшов до папки «спам», а тому враховуючи отримання представником копії цього рішення 06 листопада 2023 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою, процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення пропущено з поважних причин та він підлягає поновленню.

Також заявник посилається на те, що у цій справі направлення позивачу копій судових рішень мало відбуватися шляхом направлення їх рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а також те, що відлік процесуальних строків починається не з часу надходження інформативних повідомлень до Електронного кабінету у розділ «Повідомлення» та на адресу електронної пошти, а з дати надходження самих процесуальних документів до Електронного кабінету у розділ «Мої справи».

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи скаржника щодо підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вказані у клопотанні підстави для поновлення строку слід визнати неповажними, оскільки не свідчать про існування об`єктивних причин, які б перешкоджали скаржнику звернутися до суду апеляційної інстанції зі скаргою у строки передбачені чинним законодавством.

Згідно з частиною першою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Пунктом 1 частиною другою статті 354 ЦПК України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Пунктом 2 частини шостої статті 272 ЦПК України визначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Натомість, офіційна електронна адреса відповідно до підпункту 5.8 розділу I Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, це: сервіс Електронного кабінету ЄCITC; адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄCITC; адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Як вбачається з матеріалів справи, копія повного тексту оскаржуваного рішення отримана представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 15 вересня 2023 року на електронну пошту, вказану ним у позовній заяві та інших поданих до суду процесуальних заявах і клопотаннях, та яка зареєстрована в Електронному кабінеті ЄCITC, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.99).

Враховуючи факт отримання копії оскаржуваного рішення у передбаченому законом порядку, у сторони позивача об`єктивних перешкод оскаржити рішення суду у встановлений ЦПК України строк не було. Інше тлумачення цієї процесуальної ситуації буде свідчити про надмірний формалізм у застосуванні норм процесуального закону. При цьому кожна особа повинна діяти добросовісно, не зловживати своїми процесуальними правами.

Посилання заявника на те, що у цій справі направлення позивачу копій судових рішень мало відбуватися шляхом направлення їх рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а також те, що відлік процесуальних строків починається не з часу надходження інформативних повідомлень до Електронного кабінету у розділ «Повідомлення» та на адресу електронної пошти, а з дати надходження самих процесуальних документів до Електронного кабінету у розділ «Мої справи», є безпідставними та свідчать про помилкове тлумачення заявником норм процесуального права.

Апеляційний суд наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень судів.

Таким чином, встановивши факт обізнаності про ухвалене судове рішення при отриманні представником позивача його копії на електронну пошту, вказані заявником на виконання вимог суду щодо наведення інших поважних підстав пропуску строку є неповажними.

Верховний Суд у постанові від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22) зазначив: «...якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення».

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває у межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається зазначати підстави, однією з яких може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у справі за їх участю. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони у розумні інтервали часу мають вжити заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Аleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, пункт 27, рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» (Тrukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу, в розумінні статті 127 ЦПК України, оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій.

Отже, встановлення процесуальних строків передбачено законом з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Зазначені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 204/2113/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 2-9436/2007, від 17 листопада 2021 року у справі № 2-517/07.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Ураховуючи викладене, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року слід відмовити.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Л.П. Никифоряк

Судді: А.В. Гапонов

Г.В. Новікова