Справа № 727/3215/23
Провадження № 2-о/727/169/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці у складі:

головуючої судді М.Є. Бойко,

присяжних Харитона І.А., Чернівецького А.В.,

за участю секретаря судового засідання Васківчук В.В.,

представника заявниці адвоката Баршакова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м.Чернівці, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визнання особи безвісно відсутньою,

встановив:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім. В обґрунтування таких вимог зазначила, що її колишній чоловік ОСОБА_2 ухилявся від сплати аліментів на дитину, стягнутих з нього судовим наказом, в зв`язку із чим має заборгованість у розмірі 19 812 грн.; у жовтні 2016 року він виїхав за межі України і з того часу відомості про місце його перебування відсутні. Відсутність ОСОБА_2 перешкоджає їй виїхати за кордон разом із дитиною, оскільки неможливо отримати від нього письмову згоду на такий виїзд.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась. Ії представник адвокат Баршаков О.В. просив справу розглядати без участі заявниці, оскільки на даний час вона перебуває разом з дитиною за межами України. Вимоги заяви підтримав із зазначених у ній підстав, додатково зазначивши про те, що без рішення суду про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім заявниця не має можливості організувати життя дитини за кордоном, оскільки за італійським законодавством на даний час не має такого виключного права.

Представник заінтересованої особи служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглядати без його участі.

За викладених обставин суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність заявниці та представника заінтересованої особи.

Заслухавши представника заявниці, допитавши свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог заяви ОСОБА_5 з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.01.2011 року, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.12.2019 року області від 07.02.2013 року, та є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджує копія паспорту серії НОМЕР_1 , виданого 02 березня 2011 року Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого заявниця просить визнати безвісно відсутнім, згідно із інформацією Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідності із розрахунком державного виконавця Першого ВДВС у м.Чернівці ЗМУМЮ Кирилюк В.М. станом на 31.03.2023 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 19812 грн.

Відповідно до відомостей головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за результатами проведеної перевірки відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 08.11.2017 року по 12-00 03.05.2023 року в базі даних не виявлено; до 08.11.2017 року інформація про осіб, які перетнули державний кордон України, зберігалася у базі даних протягом п`яти років, в порядку визначеному наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.06.2007 року № 472.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 суду показали, що про відсутність ОСОБА_2 у м.Чернівці з 2016 року їм відомо тільки зі слів заявниці ОСОБА_1 та її матері.

Інших даних на підтвердження обставин для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім суду не надано.

Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Безвісна відсутність, - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Згідно статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.

Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність».

Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що заявницею вживались заходи, спрямовані на розшук ОСОБА_2 , зокрема її звернення з відповідною заявою до місцевого правоохоронного органу. Відсутні також докази на підтвердження того, що на підставі поданої заяви була заведена оперативно-розшукова справа, за результатом якої не вдалось відшукати ОСОБА_2 .

Від`їжджання до іншої країни на заробітки або з іншою метою, зокрема на постійне місце проживання, не може бути підставою для визнання особи безвісно відсутньою.

Судом також не встановлено останнє відоме місце перебування ОСОБА_2 у країні відомого останнього місця його проживання, а також заявницею не представлено суду доказів звернення щодо розшуку вказаної особи у цій країні та відомостей того, що встановити місце його перебування неможливо.

ОСОБА_1 також не надано і доказів того, що ОСОБА_2 з зазначеного нею часу, не проживає за місцем реєстрації.

Посилання заявниці на неотримання нею відомостей від ОСОБА_2 та його батьків, а також на відсутність телефонного зв`язку з ним та існування боргу по аліментам не є підтвердженням безвісної відсутності особи, оскільки не є тими обставинами, які згідно ст. 306 ЦПК України, дають підстави для визнання особи безвісно відсутньою.

Згідно із ч.1 ст. 307 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього(житлово експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Для того, щоб суд встановив такі обставини, заявнику необхідно надати певні відомості. Можливості встановити родичів ОСОБА_2 , як і останнє місце його роботи, суд не мав через відсутність даних про них, яких заявницею надано не було.

Причину, вказану у заяві неможливість виїхати за кордон із дитиною без згоди батька, через яку заявниця просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, не можна визнати юридично поважною, оскільки на даний час вона перебуває разом із дитиною за межами України, про що в судовому засіданні повідомив адвокат Курилюк О.І. ОСОБА_8 . Заява останнього про зміну підстав для задоволення вимог судом не прийнята з огляду на порушення строку для її подання, визначеного ч.3 ст.49 ЦПК України.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 в зв`язку із відсутністю підстав для визнання особи безвісно відсутньою, оскільки вони не доведені заявницею і не обгрунтовані з точки зору необхідності встановлення такого статусу особи.

За змістом ч. 7 ст. 294 ЦПК України документально підтверджені понесені заявницею судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 43 ЦК України, ст.ст. 5, 13, 76, 315, 305-309, 354 ЦПК України суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визнання особи безвісно відсутньою .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ М.Є.БОЙКО

Присяжні: Харитон І.А.

Чернівецький А.В.