ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И Л А:

30 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, заінтересовані особи Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_1 посилався на те, що в Чечелівському відділі державної виконавчої служби м.Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебував на примусовому виконанні виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 23 листопада 2011 року та до повноліття дитини ( НОМЕР_1 ). 29 травня 2019 року старший державний виконавець Мазур А.С. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№58205306 у зв`язку з його виконанням. 15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 отримав постанову від 17 вересня 2020 року начальника Чечелівського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сухова І.О. про скасування процесуального документу від 29 травня 2019 року. Також ОСОБА_1 був отриманий розрахунок заборгованості, в якому зазначалось про заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 129706 грн. 41 коп. Зазначений розрахунок був визнаний незаконним Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області та Дніпровським апеляційним судом 20 липня 2021 року у справі №2-6997/11 провадження №4с/175/26/20). 20 липня 2021 року під час судового засідання у Дніпровському апеляційному суді ОСОБА_1 отримав новий розрахунок заборгованості по аліментам від 06 квітня 2021 року, в якому зазначається про заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 21226 грн. 17 коп. Зазначений розрахунок був також визнаний незаконним Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області та Дніпровським апеляційним судом (справа №2-6997/11 провадження №4с/175/12/21). 19 липня 2022 року ОСОБА_1 отримав розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 21 червня 2022 року, в якому зазначається про заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 7650 грн. 05 коп. Вказаний розрахунок був також визнаний незаконним Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 08 вересня 2022 року, рішення набрало законної сили 23 вересня 2022 року (справа №2-6997/11 провадження №4с/175/10/22). 28 лютого 2023 року ОСОБА_1 отримав черговий розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 14 лютого 2023 року, в якому зазначається про заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 4715 грн. 94 коп. 06 березня 2023 року у суді першої інстанції під час судового засідання за скаргою ОСОБА_1 №4-с/175/4/12 державним виконавцем було надано ОСОБА_1 постанову про арешт коштів боржника від 14 лютого 2023 року, яку йому не надсилали. 04 травня 2023 року вказаний розрахунок також було визнано незаконним Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області та зобов`язано скасувати постанову про арешт коштів. 04 липня 2023 року постановою Дніпровського апеляційного суду частково задоволено апеляційну скаргу та скасовано в частині зобов`язання державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О. скасовано постанову про арешт коштів ОСОБА_1 від 14 лютого 2023 року у виконавчому провадженні №58205306, накладений на підставі розрахунку заборгованості від 14 лютого 2023 року, складеного державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О., відмовлено у задоволенні цієї частини скарги. Скасовано постанову державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про арешт коштів ОСОБА_1 від 14 лютого 2023 року у виконавчому провадженні №58205306, накладений на підставі розрахунку заборгованості від 14 лютого 2023 року, складеного державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О.

18 серпня 2023 року заявник отримав черговий розрахунок без дати його складання державним виконавцем, в якому зазначається про заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 3744 грн. 71 коп. та постанову про арешт коштів від 08 серпня 2023 року. Вказаний розрахунок заявник вважає незаконним, оскільки показник середньої заробітної плати працівника для даної місцевості не відповідає дійсності. В розрахунку за періоди з 01 січня 2016 року 23 вересня 2016 року, 01 січня 2017 року 16 січня 2017 року, 08 листопада 2017 року 10 червня 2018 року заявнику нараховано сплату аліментів з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Однак, згідно офіційної інформації Головного управління статистики у Дніпропетровській області, показник середня заробітна плата у м. Дніпро розраховується щоквартально: 2016 рік: 1 квартал 4500 грн. 68 коп., 2 квартал 4738 грн. 24 коп., 3 квартал 4864 грн. 32 коп.; 2017 рік: 1 квартал 6141 грн., 4 квартал 7657 грн; 2018 рік: 1 квартал - 7935 грн., 2 квартал - 8564 грн. Також заявник зазначає, що розрахунок складений без вирахування податків. Заявник зазначає, що державним виконавцем без жодних законних підстав було накладено арешт на його кошти. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд витребувати у Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію виконавчого провадження №58205306, визнати дії державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Савенко О.О. щодо складання розрахунку заборгованості без дати складення неправомірними; визнати розрахунок заборгованості без дати складання, складений державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О., незаконним; зобов`язати державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О. скасувати постанову про арешт коштів ОСОБА_1 від 08 серпня 2023 року, у виконавчому провадженні №58205306, накладений на підставі розрахунку заборгованості без дати складання, складеним держаним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року задоволено скаргу ОСОБА_1 . Визнано дії державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Савенко О.О. щодо складення розрахунку заборгованості від 14 лютого 2023 року неправомірними. Визнано розрахунок заборгованості за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року, складений державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О. - незаконним. Скасовано постанову державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О. від 08 серпня 2023 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №58205306.

Додатковою ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2023 року частково задоволено заяву представника заінтересованої особи Верби А.П. про ухвалення додаткового рішення у справі. Доповнено резолютивну частину ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 на дії державного виконавця: Стягнути з Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн. (а.с.141, 142).

В апеляційній скарзі Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просить ухвалу суду від 10 жовтня 2023 року скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 10 жовтня 2023 року скасувати в частині стягнення з Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн., в іншій частині ухвалу суду залишити без змін. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на його користь судові витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Верба А.П. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду від 10 жовтня 2023 року залишити без змін, посилаючись на її законність та обгрунтованість.

Слід зазначити, додаткова ухвала суду від 23 жовтня 2023 року, якою частково задоволено заяву представника заінтересованої особи Верби А.П. про ухвалення додаткового рішення у справі та ухвалено Стягнути з Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн., учасниками справи не оскаржувалася.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскарженої ухвали суду від 10 жовтня 2023 року в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звернувшись 30 серпня 2023 року до суду із скаргою на дії державного виконавця Омельченко М.М. просив суд витребувати у Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію виконавчого провадження №58205306, визнати дії державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Савенко О.О. щодо складання розрахунку заборгованості без дати складення неправомірними; визнати розрахунок заборгованості без дати складення, складений державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О., незаконним; зобов`язати державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О. скасувати постанову про арешт коштів ОСОБА_1 від 08 серпня 2023 року, у виконавчому провадженні №28205306, накладений на підставі розрахунку заборгованості без дати складення, складеним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О., посилаючись на те, що 18 серпня 2023 року заявник отримав черговий розрахунок без дати складання, в якому зазначається про заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 3744 грн. 71 коп. та постанову про арешт коштів від 08 серпня 2023 року. Вказаний розрахунок заявник вважає також незаконним, оскільки показник середньої заробітної плати працівника для даної місцевості не відповідає дійсності. В розрахунку за періоди з 01 січня 2016 року 23 вересня 2016 року, 01 січня 2017 року 16 січня 2017 року, 08 листопада 2017 року 10 червня 2018 року заявнику нараховано сплату аліментів з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Однак, згідно офіційної інформації Головного управління статистики у Дніпропетровській області, показник середня заробітна плата у м. Дніпро розраховується щоквартально: 2016 рік: 1 квартал 4500 грн. 68 коп., 2 квартал 4738 грн. 24 коп., 3 квартал 4864 грн. 32 коп.; 2017 рік: 1 квартал 6141 грн., 4 квартал 7657 грн; 2018 рік: 1 квартал - 7935 грн., 2 квартал - 8564 грн. Також заявник зазначає, що розрахунок складений без вирахування податків. Крім того, заявник зазначає, що державним виконавцем без жодних законних підстав було накладено арешт на його кошти.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року задоволено скаргу ОСОБА_1 . Визнано дії державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Савенко О.О. щодо складення розрахунку заборгованості від 14 лютого 2023 року неправомірними. Визнано розрахунок заборгованості за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року, складений державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О. - незаконним. Скасовано постанову державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О. від 08 серпня 2023 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №58205306.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на доведеність та обґрунтованість її вимог, однак погодитися з такими висновками суду неможливо в частині визнання дій державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Савенко О.О. щодо складання розрахунку заборгованості від 14 лютого 2023 року неправомірними, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України, є підставою для часткового скасування ухвали суду та ухвалення у скасованій частині нового рішення.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частинами 2, 3 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року №606-ХІV, який був чинним на час винесення оскаржуваної постанови державного виконавця.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України Про державну виконавчу службу.

Частиною 1 ст. 6 вказаного Закону встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону УкраїниПро виконавче провадження державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту ст. 25 Закону України Про виконавче провадження за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно ст. 71 Закону України Про виконавче провадження виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У справі встановлено, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2012 року у справі №2-6997/2011 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини - задоволено позов ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 23 листопада 2011 року та до повноліття дитини (а.с.189).

25 січня 2019 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області видано дублікат виконавчого листа №2-6997/11 від 03 лютого 2012 рок на виконання вказаного рішення суду, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2011 року та до повноліття дитини.

29 січня 2019 року Другим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрите виконавче провадження №58205306.

Державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О. у зв`язку з численним оскарженням в апеляційній інстанції, неодноразово проводився перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №58205306.

18 серпня 2023 року заявник ОСОБА_1 отримав розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №58205306, без дати його складання, що був складений державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О. згідно якого за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 3744 грн. 71 коп. (а.с.3-5).

08 серпня 2023 року постановою державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О. у ВП №58205306 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 3 744 грн. 71 коп. (а.с.224).

Звернувшись до суду із скаргою 30 серпня 2023 року, ОСОБА_1 зазначив про те, що державним виконавцем неправомірно було включено у розрахунок середньої заробітної плати працівника для даної місцевості податку на доходи фізичних осіб та військового збору з показника середньої заробітної плати при складанні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, без дати його складання, за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року.

Згідно з ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.

Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування частини другої статті 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Інструкція містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників.

Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці як бази (об`єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, тобто для обрахування суми обов`язкових податків та зборів у разі отримання особами реального заробітку (доходу).

Відповідно до статті 22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Проте середня заробітна плата для даної місцевості, із якої розраховуються аліменти у разі виникнення заборгованості в особи, яка не працювала, не належить до доходу (прибутку) або його частини, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника реального податкового обов`язку. Тобто середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник не є реальною і не може бути об`єктом оподаткування.

Таким чином, державний виконавець правомірно здійснював розрахунок заборгованості по аліментам за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року, виходячи з середньої заробітної плати для відповідної місцевості без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Вказана позиція узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року справа №759/1727/16 (провадження №61-15882св20).

У скарзі заявник ОСОБА_1 зазначив, що державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості по аліментам, без дати його складання, за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року неправомірно застосовано щорічний показник середньої заробітної плати працівника у м.Дніпрі, замість щоквартального показника.

Слід зазначити, державним виконавцем не доведено належними та допустимими доказами правомірність застосування щорічного показника середньої заробітної плати працівника у м. Дніпрі при складанні розрахунку заборгованості по аліментам, без дати його складання, за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року, замість щоквартального.

Державний виконавець не обґрунтувала з посиланням на норми права складання розрахунку по аліментам, без дати його складання, за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року, із застосовуванням щорічного показника середньої заробітної плати працівника у м. Дніпрі, замість щоквартального.

Однак, державний виконавець не заперечувала різницю в сумах розрахунку з урахуванням щорічного показника та вказала, що дані, на підставі яких проводився розрахунок, взяті з офіційного сайту Головного управління статистики у Дніпропетровській області.

Таким чином, дії державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Савенко О.О. щодо складання розрахунку заборгованості, без дати його складання, за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року є неправомірними.

Враховуючи, що вказані дії державного виконавця є неправомірними, тому і розрахунок заборгованості по аліментам, без дати його складання, за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року, складений державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О. є незаконним.

Щодо вимог скарги про зобов`язання державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О. скасувати постанову про арешт коштів ОСОБА_1 від 08 серпня 2023 року, у виконавчому провадженні №28205306, накладений на підставі розрахунку заборгованості по аліментам, без дати його складання, за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року, складеним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О., слід зазначити наступне.

Згідно ч. 2 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

08 серпня 2023 року постановою державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О. у ВП №58205306 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 3 744 грн. 71 коп. (а.с.224).

Встановлено, державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О. при складанні розрахунку заборгованості по аліментам, без дати його складання, за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року, було неправомірно застосовано щорічний показник середньої заробітної плати працівника у м. Дніпрі, замість щоквартального, при складанні розрахунку заборгованості по аліментам, без дати його складання, за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року.

У п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах роз`яснено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України Про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону України Про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону).

Отже, вимоги заявника про зобов`язання державного виконавця до дій - скасувати постанову про арешт коштів ОСОБА_1 від 08 серпня 2023 року, у виконавчому провадженні №28205306, накладений на підставі розрахунку заборгованості по аліментам, без дати його складання, за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року, складеним держаним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О., які згідно із Законом України Про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, не ґрунтуються на вимогах Закону, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказана вимога не підлягає задоволенню.

Однак, враховуючи, що дії державного виконавця щодо застосування при складанні розрахунку заборгованості по аліментам, без дати його складання, за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року, щорічного показника середньої заробітної плати працівника у м.Дніпрі, замість щоквартального, є неправомірними, розрахунок заборгованості по аліментам, без дати його складання, за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року, складений держаним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О. є незаконним, та враховуючи, що у вимогах скарги заявник зазначав про скасування незаконної постанови державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про арешт коштів ОСОБА_1 від 08 серпня 2023 року, оскільки підставою для її винесення вказано саме розрахунок заборгованості, який є незаконним, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанова державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про арешт коштів ОСОБА_1 від 08 серпня 2023 року підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському, та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про те, що заявником ОСОБА_1 було пропущено строки на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця у цій справі є необгрунтованими.

Стосовно витрат на правову допомогу, надану у суді апеляційної інстанції, заявлених ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі задоволення позову на відповідача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Встановлено, правова допомога ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції надавалася адвокатом Юрко О.С. на підставі договору №47/12 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року ( а.с.198).

Відповідно до акту №1 прийому-передачі наданих послуг за договором №47/12 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року, ОСОБА_1 поніс витрати в сумі 3600 грн. на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, які надавалися адвокатом: ознайомлення із матеріалами справи 0,5 години, вартістю 600 грн., проведення аналізу судової практики - 0,5 години, вартістю 600 грн., складання відзиву на апеляційну скаргу 1 година, вартістю 1200 грн., підготовка клопотань до апеляційного суду 1 година, вартістю 1200 грн. Вартість виконаних робіт складає 3600 грн. (а.с.193).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначав та надавав орієнтовний розрахунок понесених ним витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 3600 грн. (а.с.145-149).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При встановленні розміру гонорару України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Враховуючи, складність справи, виконані адвокатом роботи під час розгляду справи в апеляційному суді, час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції у розмірі 3600 грн.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровського області від 10 жовтня 2023 року скасувати в частині визнання дій державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Савенко О.О. щодо складання розрахунку заборгованості від 14 лютого 2023 року неправомірними та ухвалити в цій частині нове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 на дії державного виконавця скасувати в частині визнання дій державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Савенко О.О. щодо складення розрахунку заборгованості від 14 лютого 2023 року неправомірними.

Визнати дії державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Савенко О.О. щодо складення розрахунку заборгованості по аліментам, без дати його складання, за період з 25 січня 2016 року по 08 січня 2019 року, складеного державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савенко О.О. - неправомірними.

В іншій частині ухвалу суду - залишити без змін.

Стягнути з Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 3600 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П. Красвітна

О.В.Свистунова