Справа № 369/4449/20
Провадження № 2/369/207/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Л.М.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики та іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

24.05.2023 року та 22.06.2023 року позивач в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи були повідомлений завчасно та належним чином. В судове засідання, яке було призначено на 24.05.2023 року від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання.

В судове засідання 22.06.2023 року позивач та його представник повторно не з`явилися, про час та дату розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином. Від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд залишити позов без розгляду, у зв`язку з повторною не явкою сторони позивача.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Заявляючи вдруге клопотання про відкладення розгляду справи представник позивача посилається воєнний стан в Україні.

Так, дійсно 24 лютого 2022 року Законом України затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан терміном на 30 діб та в подальшому

продовжено термін дії правового режиму воєнного стану до 18 серпня 2023 року.

Згідно ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Відповідно до рекомендацій Ради суддів України, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, слід керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні.

Таким чином, з огляду на поточну ситуацію, яка склалася у м.Києві, де знаходиться Києво-Святошинський районний суд Київської області, де не було та немає активних бойових дій, вказаний суд здійснює свою діяльність у штатному режимі, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та недопущення порушення конституційних прав учасників справ на судовий захист, оскільки неодноразове відкладення розгляду справи буде суперечити принципу ефективності судового процесу, який направлено на недопущення затягування строків розгляду справи.

Проте, позивач та його представник в судове засідання вдруге не з`являються, не обґрунтовуючи жодних чином причин своєї відсутності.

При цьому, подання клопотань про відкладення розгляду справи свідчить про обізнаність позивача та його представника, який зобов`язаний діяти виключно в інтересах довірителя, про час і місце розгляду справи.

Окрім цього, суд враховує, що позивач, представник позивача відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України не були позбавлені можливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в тому числі із використанням системи відеоконференцзв`язку комплексу технічних засобів програмного забезпечення «EasyCon» у випадку, якщо через військову агресію російської федерації проти України вони перебувають за межами міста Києва, однак, таких клопотань до суду не надходило.

Крім того, представником позивача до своєї заяви про відкладення розгляду справи не додано жодних доказів про неможливість прибуття в судове засідання.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Незважаючи на те, що позивач був ініціатором судового процесу, вважаючи, що його права були порушені, в подальшому свідомо нехтував своїми процесуальними правами та обов`язками, не з`являючись у судові засідання.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованістьклопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та необхідність відмови у його задоволенні.

Також, суд враховує вимоги п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, згідно з яким суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку лише у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

В постанові Верховного Суду від 22.05.2019 року (справа №310/12817/13 провадження №61-36375св18) суд прийшов до висновку, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

З огляду на зазначене, вбачається, що позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судових засідань, про що свідчить, серед іншого, подання представником позивача клопотань про відкладення розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання та не надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За вищевикладених обставин, суд, з урахуванням строків розгляду справи, часу знаходження справи у провадженні суду, поведінки позивача щодо виконання ним свого обов`язку щодо явки в судове засідання, відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності, вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики та іпотеки слід залишити без розгляду.

При цьому, суд зазначає, що залишення заяви без розгляду не позбавляє позивача права повторно звернутись до суду з даною заявою.

Крім того, 26.03.2021 року у даній справі було задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру загальною площею 214,6 кв.м., житловою площею 71,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити її відчуження, що належить ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та земельну ділянку, площею 0.0245 га., кадастровий номер :02:004:5017, що знаходиться за адресою: : АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд та заборонити її відчуження що належить ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

У відповідності до ч. 9 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2021 року.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 128, 130, 158, 223, 257, 259, 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача про залишення позову без розгляду задовольнити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики та іпотеки - залишити без розгляду.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2021 року, якою було накладено арешт на квартиру загальною площею 214,6 кв.м., житловою площею 71,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити її відчуження, що належить ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та земельну ділянку, площею 0.0245 га., кадастровий номер :02:004:5017, що знаходиться за адресою: : АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд та заборонити її відчуження що належить ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Роз`яснити, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ Л.М.КОВАЛЬЧУК