щодо забезпечення позову
15.06.2023 р. м. Жмеринка
Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Костянтин Шепель,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
у с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 13 червня 2023 року звернулась з цим позовом до суду, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 731372, 00 грн боргу за договором позики.
До суду разом з позовною заявою надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій вона просить забезпечити позов до винесення рішення у даній справі шляхом накладення арешту на дві земельні ділянки та садовий будинок, що розташовані по АДРЕСА_1 та належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .
Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, крім випадків подання заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.
Тому розгляд заяви про забезпечення позову проводився у відсутність учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною другою статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява.
Відповідно до статті 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, з метою забезпечення ефективного захисту порушених прав або інтересів позивача.
Виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.
Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконання рішення суду.
Як видно з заяви про забезпечення позову, позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на дві земельні ділянки, площею 0,0233 га та 0,0234 га та на садовий будинок, загальною площею 83,3 кв.м, які розташовані по АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстровано за відповідачем.
На підтвердження заяви позивач надає ксерокопії Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на садовий будинок, сформованого 20 листопада 2020 року та Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформовані 24 грудня 2021 року. Інших доказів позивач не надала.
Суддя з поданих позивачем документів не може встановити вартості майна, на яке позивач просить накласти арешт, і чи є вимоги співмірними із заявленими позивачем позовними вимогами, а також належність цього майна відповідачу станом на день подачі заяви про забезпечення позову.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК), обов`язок доказування покладається на сторін (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК) і збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (частина друга статті 12 ЦПК), доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК), суд наділений можливістю у виключних випадках збирати докази за власною ініціативою (частина сьома статті 81 ЦПК).
Як встановлено суддею, у своїй заяві позивачем не наведено вмотивованого обґрунтування, що невжиття такого заходу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду; не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
На підставі вищевикладеного суддя вважає, що у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.
Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її винесення через Жмеринський міськрайонний суд.

Головуючий суддя Костянтин Шепель