Справа № 229/8170/23
Провадження № 2/229/2403/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 р. м. Дружківка Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Незнахіної Д.Є.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дружківка в режимі відеоконференції у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утриманні доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 12 жовтня 2013 року по 23 травня 2019 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в період якого в них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитину позивач утримує самостійно, забезпечуючи її одягом, необхідними побутовими предметами та продуктами харчування, проте самостійно забезпечити дитині належний рівень життя позивач не має можливості.

Ухвалою суду від 30 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судовий розгляд на 19 грудня 2023 року.

18 грудня 2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, згідно якого представник зазначив, що просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки твердження позивача, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки не відповідають дійсності. Тобто підстави для звернення до суду із позовом є надуманими з огляду на наступне. Відповідач не заперечує, що має з позивачем спільну доньку, проте, жодного дня він не забував про дитину, щомісячно за домовленістю з позивачем та з її погодження він перераховував на банківську карту позивача грошові кошти в якості аліментів на утримання доньки, що підтверджується банківськими документами. Всього за період з 09 квітня 2019 року по 14 листопада 2023 року відповідачем було перераховано 266 847,40 гривень на утримання дитини на користь позивача. Таким чином, відповіда забезпечує рівень життя своєї дитини та її гармонійний розвиток не менше, а навіть більше рівня прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому до цієї суми не додані витрати на одяг для дитини та витрати на навчання у школі, які забезпечує відповідач. Тобто твердження позивача, що відповідач не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не відповідають дійсності, є безпідставними та необгрунтованими, такими, що спростовуються відповідними доказами, а тому відповідач вважає, що позивач, звертаючись до суду з позовом фактично намагається ввести в оману суд щодо дійсних обставин по даній справі, предмету спору, а вірніше відсутності спору у цьому випадку.

Позивач ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги в судовому засіданні, зазначивши, що відповідач дійсно надавав у добровільному порядку грошові кошти на утримання їх спільної доньки, але кожен раз їй доводиться дзвонити і просити надати їй грошові кошти, кожен місяць це різні суми, а вона хоче визначеності. Крім того, відповідач абсолютно не цікавиться життям доньки, при цьому має змогу надавати більшу суму коштів ніж надає, тому позивач вважає, що, виходячи з інтересів дитини та керуючись нормами сімейного законодавства, вона має право просити суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважав, що вони є передчасними, ураховуючи що відповідач з 2019 року регулярно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання їх доньки. При цьому наголосив, що сімейне законодавство покладає обов`язок щодо утримання дитини на батьків в рівних частинах, тому позивач також має забезпечити матеріальне забезпечення доньки на таку ж суму як і відповідач, але вочевидь, що позивач намагається за рахунок відповідача поліпшити матеріальний стан всієї своєї родини, в тому числі і другої дитини від іншого чоловіка. Відповідач надає кошти на утримання доньки в тому розмірі, який має змогу надавати, оскільки він вдруге одружений і є підстави думати, що друга дружина відповідача вагітна. Крім того, відповідач надає матеріальну допомогу своїй матері пенсійного віку, яка також є внутрішньо переміщеною особою, яка потребує допомоги в оплаті житла. Представник відповідача повідомив, що відповідач мобілізований до лав Збройних Сил України. Також зазначив, що відповідач не бажає бути боржником по стягненню аліментів, проте до позивача з пропозицією укласти нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів не звертався.

Відповідач до судового засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши учасників справи та дослідивши надані суду докази, проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2013 року по 23 травня 2019 року, що підтверджується копією рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2019 року по справі № 219/1985/19 та не заперечується сторонами (а.с. 11).

Під час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01 грудня 2015 року (а.с. 14).

З наданих представником відповідача копій платіжних банківських документів вбачається, що з 09 квітня 2019 року по 14 листопада 2023 року відповідачем на користь позивача перераховано в добровільному порядку аліменти на загальну суму 266 847,40 грн (а.с. 46-168).

Згідно статті 180 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від повідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 ЦПК України).

Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз`яснено їх права та обов`язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи.

Суд приймає до уваги, що як позивач, так і відповідач наразі перебувають у зареєстрованих шлюбах з іншими особами, що підтверджується наданими ними копіями свідоцтв про шлюб (а.с. 16, 40).

Разом з тим, доводи представника відповідача, що відповідач не бажає бути боржником за виконавчим листом, після розлучення справно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини, при цьому має на утриманні матір пенсійного віку, якій допомагає винаймати житло (а.с. 41-45), не можуть бути прийняті судом до уваги при ухваленні рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки відповідач є здоровою та працездатною особою, яка може надавати і надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Одночасно суд звертає увагу, що надання відповідачем у добровільному порядку аліментів на утримання доньки не може бути підставою для відмови у позові про стягнення аліментів, оскільки законодавством встановлено право того з батьків, з ким проживає дитина, в разі незгоди з розміром аліментів, звернутись до суду, тож твердження представника відповідача про безспірність та передчасність позовних вимог є необґрунтованими.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи стан здоров`я відповідача, який є працездатною особою та зі слів представника відповідача наразі проходить військову службу за мобілізацією, та інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 листопада 2023 року до досягнення дитиною повноліття, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Згідно з ч. 3 ст. 179 СК України, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 186 СК України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачення аліментів. У разі нецільового витрачення аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України.

Суд, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 142 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 259, 264-265, 268, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позовні вимоги.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Никифорівка Артемівського (нині Бахмутського) району Донецької області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Артемівська (нині Бахмут) Донецької області, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Никифорівка Артемівського (нині Бахмутського) району Донецької області, на користь держави судовий збір в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Повний текст рішення суду виготовлено 20 грудня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя О.С. Конопленко