ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 червня 2023 року

м. Харків

справа № 643/3423/22

провадження № 22-ц/818/1117/23

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Маміної О.В.,

суддів - Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БЕСТУЖЕВСЬКІ САДИ 2»

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Чумака Романа Васильовича до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БЕСТУЖЕВСЬКІ САДИ 2» про захист прав споживачів, -

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Чумак Романа Васильовича на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2023 року, постановлене суддею Сугачовою О.О.

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати дії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі ОСББ) «БЕСТУЖЕВСЬКІ САДИ 2» неправомірними щодо нарахування ОСОБА_1 боргів колишніх власників квартири АДРЕСА_1 по сплаті житлово-комунальних послуг на 21.02.2022 та зобов`язати ОСББ «БЕСТУЖЕВСЬКІ САДИ 2» списати заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг станом на 21.02.2022 за період до 21.02.2022, що нарахована на ім`я ОСОБА_1 за квартиру АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСББ «БЕСТУЖЕВСЬКІ САДИ 2» укласти з ОСОБА_1 договір надання житлово-комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1 з 21.02.2022 та відкрити новий особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 для сплати за надані послуги з 21.02.2022 за вищевказану квартиру; стягнути з ОСББ «БЕСТУЖЕВСЬКІ САДИ 2» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2023 року в задоволенні вимог позову відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Чумак Р.В. просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Стягнути витрати понесені на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову, переклавши тягар доказування на позивачку. При цьому суд проігнорував, що відповідачі не відповідають на адвокатські запити, не виконали ухвалу суду про витребування доказів. Відповідач злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків. Зазначає, що із сайту забудовника вбачається, що балансоутримувачем є ОСББ «Бестужевські Сади 2».

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з боку позивача, не надано належних, достовірних та достатніх доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2022 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що вона звернулась із заявою до відповідача про відкриття нових особових рахунків для сплати житлово-комунальних послуг на своє ім`я, однак останнім було відмовлено. Крім того, відповідач повідомив, що ОСОБА_1 повинна сплатити заборгованість за житлово-комунальні послуг за період до 21.02.2022, тобто за отримані послуги попереднім власником/власниками.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Як визначено ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень статей 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, що вона зверталась із заявою до Голови правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бестужівські сади 2», оскільки наявна у матеріалах справи копія заяви не містить відмітки про отримання, або квитанції про направлення, чи електронного повідомлення про її направлення.

Відсутні докази нарахування боргів попередніх власників, як на те посилається позивач у своїй позовній заяві. Квитанції про нарахування боргу, вимоги про погашення боргу не надано. Будь-яких доказів покладення на позивачку відповідальності у вигляді боргів минулих власників, чи ухилення відповідача від укладення договору позивачкою суду не надано.

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність позивачкою своїх вимог.

Висновки суду відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.п. в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, 369, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Чумак Романа Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова