Дата документу 22.06.2023 Справа № 336/1074/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/1074/22 Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрюк О.В.
Провадження № 22-ц/807/883/23 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Кочеткової І.В.

Кримської О.М.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Чеміріса Миколи Анатолійовича до ОСОБА_1 , третя особа Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Чеміріса М.А. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.09.2021р. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сер-

гія Серікова, 30 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів Honda Pilot, номерний знак НОМЕР_1 , та Citroen C-1, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого автомобіль Citroen C-1, який належить позивачу на праві власності, отримав механічні пошкодження. Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (євро-протоколом), який був складений між позивачем та відповідачем на місці пригоди, відповідач визнав себе винним в скоєнні ДТП. 28.09.2021р. автомобіль позивача був відремонтований за її власні кошти, сума ремонту склала 16 000 грн.

Цивільна відповідальність відповідача як власника ТЗ застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», про що мається поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АТ/03455635, згідно з яким ліміт відшкодування за шкоду, заподіяну майну, визначено у розмірі 130 000 грн., розмір франшизи встановлений 2500 грн.

Про настання страхового випадку було повідомлено ПАТ «НАСК «Оранта» 08.09.2021 р., транспортний засіб позивача було оглянуто представником страхової компанії та було встановлено перелік пошкоджень, отриманих у результаті ДТП. На підставі огляду було складено страховий акт та здійснено розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 14 343,99 грн., з яких 11 843,99 грн. це розмір страхового відшкодування та франшиза в розмірі 2500 грн. На підставі страхового полісу № АТ/0345635 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПАТ «НАСК «Оранта» сплачено позивачу страхове відшкодування у сумі 11 843,99 грн.

Отримавши страхове відшкодування, 25.11.2021р. нею відповідачу була надіслана претензія про сплату франшизи та матеріальної шкоди внаслідок ДТП, яка не була покрита сплаченою страховиком сумою, яка не була виконана. Тому відповідач повинен вішко-дувати їй франшизу відповідно до страхового полісу у сумі 2500 грн., різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою без урахування франшизи у сумі 1656,01 грн., що разом складає 4156,01 грн.

Окрім матеріальної шкоди, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку вона оцінює на суму 4000 грн. та яка полягає в тому, що вона зазнала моральних та душевних страждань через пошкодження транспортного засобу, неможливість кори-стуватись ним у звичному режимі, а також у зв`язку з порушенням нормальних життєвих зв`язків.

Посилаючись на ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, позивач просила стягнути з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди 1656,01 грн., франшизу у розмірі 2500 грн., моральну шкоду у розмірі 4000 грн., судовий збір та витрати на правничу допомогу в сумі 3500 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у якості вішкодування матеріальної шкоди 4156,01 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 4 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 992,40 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеля-ційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що на момент ДТП він поспішав до лікаря, але правил ПДД не порушував. Хотів якомога швидше вирішити питання з дорожньо-транспортною пригодою, тому взяв провину на себе, під наступні гарантії ОСОБА_2 . Так, вона особисто та її адвокат (її чоловік ОСОБА_3 ) запевнили його, що страхової виплати їм буде достатньо, і вони нічого з ОСОБА_1 більше ніж те, що перерахує їм страхова компанія, вимагати не будуть. Але через кілька місяців ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_3 та почав вимагати гроші. Вказує, що він не зобов`язаний нести відповідальність, оскільки у ДТП є винною саме ОСОБА_2 . Також вказує, що її автомобіль до ДТП вже був пошкоджений за інших обставин, на що вказують ті пошкодження, які наявні на її ТЗ та не могли бути отримані під час цього ДТП з огляду на обставини зіткнення. Вважає, що у такому разі позивачем та її адвокатом скоєно відносно нього шахрайські дії.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що вважає викладені в апеляційній скарзі обставини необґрунтованими. Вона не вважає шахрайством отримання від відповідача франшизи (2500 грн.) та доплату за ремонт автомобіля (1656,01 грн.), оскільки це передбачено законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Усі обставини, викладені у апеляційній скарзі відповідачем, а саме, щодо скоєння та провини у ДТП саме ОСОБА_2 , порушенні нею ПДД та щодо шахрайства відносно нього з її боку, вважає такими, які не відповідають дійсності. Просить скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 заперечив проти тверджень позивача, посилаючись на недоведеність останньою його вини у скоєнні ДТП, та надав скріншоти листування в телефонному режимі з ОСОБА_3 з приводу виплати коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст.369 цього Кодексу.

Згідно із п. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 08.09.2021р. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сергія Серікова, 30 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Honda Pilot, номерний знак НОМЕР_1 , та Citroen C-1, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті якої автомобіль Citroen C-1, номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві власності, отримав механічні ушкодження (а.с. 3,4).

Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), який був складений між позивачем та відповідачем на місці пригоди, відповідач визнав себе винним в скоєнні ДТП (а.с. 4).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Honda Pilot, номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування від 02.09.2021 № АТ/0345635 в страховій компанії НАСК «ОРАНТА» з лімітом страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130 000 грн., розмір франшизи - 2500 грн. (а.с. 20).

08.09.2021р. транспортний засіб позивача було оглянуто представником страхової ком-

панії та було встановлено перелік пошкоджень, отриманих у результаті ДТП. На підставі огляду було складено страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 14 343,99 грн., з яких 11 843,99 грн. це розмір страхового відшкодування та 2500 грн. франшиза (а.с.10).

28.09.2021р. автомобіль позивача був відремонтований за власні кошти позивача, сума ремонту склала 16 000 грн. (а.с. 5, 6, 7).

На підставі страхового полісу № АТ/0345635 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 11.10.2021р. ПАТ «НАСК «Оранта» сплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 11 843,99 грн. (а.с.16).

Отримавши страхове відшкодування, 25.11.2021р. ОСОБА_2 відповідачу була надіслана претензія про сплату франшизи та матеріальної шкоди внаслідок ДТП, яка не була покрита страховим відшкодуванням (а.с. 18). Вимога залишена без реагування, тому позивач просила стягнути ці суми в судовому порядку, а також на відшкодування моральної шкоди 4000 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності вимог позивача належними та допустимими доказами, а також їх відповідність положенням Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Колегія суддів не може повною мірою погодитися із зазначеними висновками суду з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, яким є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування за-

вданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо передбачено такий обов`язок. Так, завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що регламентовано спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлю-вальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Що стосуються доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про його невинуватість та складання Європротоколу через певні обставини, які є, на його думку поважними, а також через завіряння іншого учасника ДТП, що на ремонт автомобілю останнього вистачить страхового відшкодування і до відповідача претензій з його боку не буде, то колегія визнає їх неспроможними з огляду на наступне.

Європротокол спрощений спосіб оформлення ДТП та спеціальний бланк повідомлення про її настання. Європротокол заповнюється водіями-учасниками безпосередньо на місці аварії, потім надається страховику та є підставою для виплати страхового відшкодування постраждалому.

Європротоколом можна скористатися при умовах, коли:

- відсутні травмовані (загиблі) люди;

- водії-учасники ДТП мають поліси автоцивільної відповідальності;

- наявна згода водіїв транспортних засобів - учасників ДТП щодо її обставин;

- у водіїв відсутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

У разі невиконання хоча б однієї з зазначених умов, виклик відповідного підрозділу Національної поліції для оформлення ДТП є обов`язковим.

Якщо водії скористались Європротоколом (незалежно від його форми), то вони:

- мають право залишити місце ДТП;

- звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції України про настання ДТП;

- звільняються від адміністративної відповідальності, передбаченої за спричинення ДТП;

- повинні не пізніше трьох робочих днів з дати ДТП звернутись зі своїм примірником заповненого Європротоколу до страховика, з яким укладали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, визнання вини одним із учасників ДТП є обов`язковою умовою фіксації ДТП у спрощеному порядку у формі європротоколу.

Зі змісту повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 08.09.2021 (євро- протокол) слідує, що відповідач погодився із тим, що він винен у спричиненні ДТП, власноручно зазначивши про це, відповідно, у графі 14 повідомлення «мої зауваження».

Тож, визнавши добровільно свою вину у ДТП, відповідач розумів, що це потягне певні правові наслідки, а саме, покладення обов`язку з відшкодування шкоди іншому учаснику ДТП, але розраховував, що для цього вистачить страхового відшкодування.

Проте, доводи відповідача про відсутність його вини у заподіяній ДТП не підтверджуються належними і допустимими доказами.

Невизнання себе винним після складання європротоколу у скоєнні ДТП, виплати страховиком на його підставі страхового відшкодування та пред`явлення позову потерпілим про відшкодування шкоди з будь-яких причин, зокрема, у зв`язку із прийняттям обіцянки сторони позивача щодо позасудового вирішення конфлікту, не може бути підставою для визнання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 08.09.2021р. нечинним чи недійсним. Отже, чинність та дійсність такого повідомлення, в якому відповідач зазначив свою винуватість, є наразі доказом його вини у скоєнні ДТП.

Належних та допустимих доказів на спростування своєї вини, зокрема, висновків спеціалістів, автотехнічної експертизи ОСОБА_1 суду не надав. Долучені відповідачем в ході розгляду справи схеми ДТП, складені останнім самотужки, а також надані розрахунки не були предметом дослідження відповідних спеціалістів, а тому не підлягають аналізу у цій справі.

Порядок розрахунку розміру шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений законодавчо, та регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Пунктом 36.6. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Отже, суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача як винуватця ДТП суми франшизи у розмірі 2500 грн., яка погоджена у полісі.

В той же час, судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матері-

ального права при визначенні суми матеріальної шкоди, яка підлягає компенсації за рахунок відповідача в порядку ст. 1194 ЦК України.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різни-

цею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі N 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика як особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом N 1961-IV випадках - МТСБУ), та в страхувальника як особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема, на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 4 ч. 1 Постанови Правління Національного банку України № 108 від 30.05.2022р. «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України становить 80000 гривень на потерпілого. Станом на момент ДТП в цій справі цей граничний розмір виплати за європротоколом становив 50 000 грн.

Встановлено, що огляд ТЗ позивача страховиком було проведено 08.09.2021р., зведену таблицю попереднього розрахунку розміру матеріального збитку страховиком складено 16.09.2021р. ( а.с. 14, 17).

Після цього позивач передала свій автомобіль ФОП ОСОБА_4 (є платником податку 2 групи) для проведення відновлювальних робіт, які були завершені 28.09.2021р., що підтверджується Актом виконаних робіт та актом надання послуг, згідно з якими відновлювальний ремонт виконано на суму в розмірі 16000 грн. ( а.с. 5,6).

Вказану суму позивач оплатила 28.09.2021р., про що надала копію фіскального чеку ( а.с. 7). Тобто на час розрахунку страховиком страхового відшкодування 07.10.2021р., складання страхового акту від 07.10.2021р. на суму 11 843,99 грн., а також на час його виплати позивачу страховиком 11.10.2021р. ( а.с. 16), автомобіль позивача вже був відремонтований.

Оскільки ліміт відшкодування у разі складання європротоколу на час спірних правовідносин складав 50 000 грн., та не був вичерпаний виплаченою сумою страхового відшкодування, то саме страховик і мав сплатити всю суму відновлювального ремонту за вирахуванням франшизи потерпілій в ДТП особі ОСОБА_2 . У такому разі не можна покладати обов`язок з відшкодування цієї суми відповідно до приписів статті 1194 ЦК України на винуватця ДТП.

Колегія суддів зауважує, що позивач, отримавши страхове відшкодування у сумі 11 843,99 грн., не позбавлена права стягнути із ПАТ «НАСК «Оранта» решту різниці між фактичним розміром шкоди (16 000,00 грн) та страховою виплатою (11 843,99 грн), з обов`язковим вирахуванням суми франшизи (2500,00 грн.) у межах страхового ліміту, тобто суму у розмірі 1 656,01 грн., надавши належні докази проведеного відновлювального ремонту автомобіля Citroen C-1, номерний знак НОМЕР_2 , страховику.

Суд першої інстанції, задовольняючи вимоги позивача в цій частині у повному обсязі, не звернув на зазначене уваги, допустивши неправильне застосування норм матеріального права, а саме, п. 22.1 ст. 22 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до спірних правовідносин.

Тож, з відповідача можна було стягнути лише франшизу, як вже було вище зазначено.

Судова колегія також вважає неприйнятними докази листування відповідача зі стороною позивача через мобільний телефон, оскільки згідно з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 19 січня 2022 року у справі №202/2965/21, роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки в такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення».

Крім того, її зміст не створює доказової бази для підтвердження будь-яких доводів апеляційної скарги. При цьому, колегія наголошує на тому, що факт шахрайства, на наявність якого в діях позивача та її чоловіка як її адвоката вказує відповідач, доводиться у кримінальному провадженні та не може встановлюватись в ході розгляду цивільної справи. Проте, відповідач не надає доказів, що звертався з відповідними заявами до правоохоронних органів.

Посилання ОСОБА_1 на завищену ціну вартості ремонту пошкодженого автомобіля та пошкодження автомобілю позивача за інших обставин, крім цього ДТП, також ґрунтуються на припущеннях.

Частиною 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 міг бути присутнім при огляді пошкоджено-

ного автомобіля та вносити свої пропозиції, зауваження та корективи до протоколу (акту) огляду, зокрема щодо того, що це авто вже отримало деякі пошкодження за інших обставин, а не в цьому ДТП. Між тим, відповідач не звертався ані до позивача, ані до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із проханням бути присутнім під час такого огляду автомобілю страховиком.

З урахуванням вказаного, доводи відповідача щодо безпідставного покладення на нього обов`язку з відшкодування матеріальної шкоди за його рахунок є частково обґрунтованими, а тому з нього слід стягнути лише суму франшизи у розмірі 2500 грн.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Пунктом 3 частини 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, які полягають, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначено що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди з відповідача, суд виходив із того, що після дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнала моральних страждань, пов`язаних із зміною звичного розкладу її життя та вимушених змін в побуті, та визначив моральну шкоду в розмірі 4000 грн.

ОСОБА_2 як на підставу для відшкодування їй матеріальної шкоди посилається на сам факт пошкодження транспортного засобу, неможливість користуватися автомобілем в звичному режимі, порушення нормальних життєвих зв`язків, оскільки робота позивача знаходиться у передмісті Запоріжжя, незручності через відсутність автомобіля на період його ремонту тощо.

Водночас, стягуючи суму у розмірі 4000 грн. (всю заявлену), суд не врахував такі обставини, що відповідач визнав вину, автомобіль був відремонтований досить швидко за три тижні, страховик виплатив страхове відшкодування протягом місяця, витрачена на ремонт сума майже повністю покрита страховим відшкодуванням та сума витрат є невеликою, тому з урахуванням цього колегія вважає стягнуту суму відшкодування моральної шкоди дещо завищеною.

В силу зазначеного, відповідно до встановлених обставин справи та зібраних по справі матеріалів, колегія суддів приходить до висновку, що достатньою, розумною і справедливою сумою для відшкодування моральної шкоди в цьому випадку є 2 000,00 грн.

З урахуванням вищевстановлених обставин, колегія визнає апеляційну скаргу частково

обґрунтованою, тому змінює рішення суду шляхом зменшення розміру стягнення з відпові-

дача на користь позивача в частині матеріальної шкоди до 2500 грн. (франшиза) та зменшення розміру відшкодування моральної шкоди до 2000 грн.

Змінюючи розмір стягнення, судова колегія вирішує питання щодо зміни розміру судового збору.

Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних (55,17%) та апеляційних вимог (44,83%), на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, у розмірі 547,50 грн. З позивача на користь відповідача підлягає стягненню 667,35 грн., понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України розмір стягненого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору підлягає зменшенню до 119,85 грн. (667,35 грн. 547,50 грн.). Відтак, сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року у цій справі змінити в частині розміру стягнутої матеріальної і моральної шкоди та судових витрат, виклавши його резолютивну частину у зв`язку з цим наступним чином.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у якості відшкодування матеріальної шкоди 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 2 000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 119 гривень 85 копійок (сто дев`ятнадцять гривень 85 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 22 червня 2023 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: І.В. Кочеткова

О.М. Кримська