Справа № 163/2819/23
Провадження № 6/163/7/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Павлусь О.С., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

в с т а н о в и в :

Із цією скаргою в інтересах ОСОБА_1 в суд 19 грудня 2023 року звернувся його представник ОСОБА_2 . Просить визнати протиправною бездіяльність начальника ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гань Андрія Феодосійовича щодо не зняття арешту з усього належного ОСОБА_1 нерухомого майна, що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 408066 від 20 лютого 2003 року (копія постанови АА № 354538) відділу ДВС Луцького районного управління юстиції, та зобов`язати начальника указаного відділу ДВС зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 .

Скарга подана в порядку ст.447 ЦПК України та обґрунтована тим, що у зв`язку із виниклою необхідністю у переоформленні нерухомого майна ОСОБА_1 з`ясував про накладення арешту на усе належне йому нерухоме майно. Накладення цього арешту відбулося на підставі постанови Любомльського районного суду Волинської області від 29 грудня 2002 року, винесеної у справі про порушення митних правил. Оскільки на сьогоднішній день щодо ОСОБА_1 відсутні відкриті виконавчі провадження, судові рішення та рішення інших органів, які передбачають будь-які стягнення, останній звернувся до відділу ДВС у Луцькому районі із заявою про зняття арешту. Однак заява задоволена не була, а арешт, відповідно, не знятий. Вважає таку бездіяльність органу ДВС протиправною та такою, що грубо порушує його право власності, зокрема в частині розпорядження належним йому майном.

Дослідженням матеріалів скарги встановлено підстави для такого висновку.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За змістом ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Згідно із ч.1 ст.18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Тобто, зазначеними нормами ЦПК України передбачено можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у цивільній справі.

Із поданої в інтересах ОСОБА_1 скарги вбачається, що оскарження бездіяльності посадової особи відділу ДВС пов`язується із примусовим виконанням судового рішення, постановленого у справі про адміністративне правопорушення, до яких віднесено справи про порушення митних правил, а не за наслідками розгляду цивільної справи.

Справи про адміністративні правопорушення розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами, іншими органами (посадовими особами) в порядку, встановленому КУпАП та МК України, якими передбачено порядок примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення. Проте цими Кодексами не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання.

Разом з цим, відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (пункт 1); адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини 1 цієї статті (пункт 4).

Відповідно до частини 2 цієї статті окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, враховуючи положення чинного законодавства, подана в інтересах ОСОБА_1 скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Наведене свідчить, що ОСОБА_2 не правильно обрав спосіб захисту прав та інтересів свого довірителя ОСОБА_1 , оскільки у порядку визначеному ст.447 ЦПК України може бути оскаржено рішення, дії або бездіяльність державного виконавця щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами ЦПК України.

Аналогічні по своїй суті висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №757/62025/17 (провадження №14-619цс18).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, ураховуючи, що скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст.186, 260, 447 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зняття арешту з нерухомого майна.

Роз`яснити ОСОБА_1 та його представнику право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Суддя О.С. Павлусь