г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1658/23
Номер провадження 2/213/908/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Мазуренко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С.

розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу №213/1658/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник позивача адвокат Бурлаченко Сергій Юрійович, до ОСОБА_4 , третя особа: «Українська Товарна Біржа» про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись в суд з вищевказаним позовом посилаючсь на те, що 17 жовтня 2002 року між ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Біржова угода купівлі-продажу квартири була укладена відповідно до діючого на той час законодавства. Умови договору повністю виконані сторонами. Позивачі нещодавно дізнались, що укладений договір не є дійсним, оскільки не був нотаріально посвідчений та необхідно в судовому порядку визнати його дійсність, з приводу чого звернулись з даним позовом.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату і час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином.

Представник позивачів ОСОБА_6 в ході розгляду справи підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити. В подальшому останній надав заяву про завершення розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачів.

Відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомив, пояснень щодо позову не надав.

За таких обставин, оскільки сторона позивача не надала заперечень проти заочного розгляду справи, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній справі.

Вислухав представника позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

17 жовтня 2022 року на Українській товарній біржі укладено договір купівлі-продажу нерухомості, відповідно до якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діяли за себе та свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , придбали об`єкт нерухомості: двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 45,7 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м. Зазначений договір, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, зареєстровано на товарній біржі, реєстраційний номер 208590 від 17 жовтня 2002 року (а.с.7).

Реєстраційним посвідченням КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 24.10.2002 посвідчено, що вищевказана квартира зареєстрована на праві особистої власності за позивачами (а.с.8).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні 16.11.2023 суду показав, що він знайомий з позивачами, які протягом 20 років проживають в будинку АДРЕСА_3 . Він був у них в гостях. ОСОБА_4 він не знає.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона є родичкою позивачів. Вони постійно, близько 20 років, проживають по АДРЕСА_1 . Відповідача вона не знає.

Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини щодо належного оформлення договору купівлі-продажу нерухомості.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Суд вважає, що оскільки спірні правовідносини щодо набуття квартири у власність позивачем виникли у 2002 році, відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, до них належить застосувати положення ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

За змістом ст. ст.8, 128, 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Разом з тим, статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» №1954-12 від 10.12.1991 року (в редакції чинної на час укладення договору) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню.

Приписами ч.2 ст.47 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається.

Аналогічне положення містить ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року), а саме: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Частина друга ст. 47 ЦК УРСР в редакції 1963 року і частина друга ст. 220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладання не відповідала встановленим законом вимогам.

В укладеному договорі купівлі-продажу нерухомості сторони повністю погодили усі істотні умови. Згідно договору продавець отримав обумовлену сторонами суму за продаж квартири до підписання цього договору та в подальшому покупці позивачі у справі зареєстрували придбану квартиру на своє ім`я в КП ДОР «Криворізьке БТІ». Реєстрація договору купівлі-продажу нерухомості на товарній біржі не суперечила діючому на час його укладання законодавству та не вимагала нотаріального посвідчення.

Відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири перешкоджає позивачам у здійсненні права розпорядження своїм майном. Також встановлено, що нотаріальне посвідчення договору на даний час неможливе, місце проживання відповідача не відоме.

Оскільки укладення договору відповідало волі сторін, зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна виконані сторонами, позивачі набули право власності на спірний об`єкт нерухомості, договір не визнавався недійсним, позивачі фактично володіють об`єктом нерухомості, а тому їх порушене право підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу нерухомості від 17 грудня 2002 дійсним.

Таким чином позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 47, 128, 153, 227 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 3, 16, 204, 220, 316, 328 ЦК України 2003 року, ст.ст.12,13, 49, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 17 жовтня 2002 року між продавцем ОСОБА_4 та покупцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діяли за себе та свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , який зареєстрований на Українській Товарній біржі за реєстраційним номером №208590.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Українська Товарна Біржа, остання місцезнаходження: м. Київ, вул. Туполева, 17.

Дата складення повного судового рішення 20 грудня 2023 року.

Суддя В.В. Мазуренко