Справа № 477/430/21
Провадження № 2/477/156/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

30 травня 2023 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді Полішко В.В., з секретарем Крошніною А.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Воскресенська селищна рада - комісія з питань захисту прав дітей, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визнання способів участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просить зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди йому у спілкуванні та вихованні спільної дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім цього, визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні сина - графік побачень: перші три місяці, першу та третю суботу місяця з 10-00 години до 14-00 години у присутності матері дитини ОСОБА_4 ; у подальшому перший та третій тиждень місяця з 10-00 години суботи до 18-00 години неділі, у тому числі за місцем проживання позивача ОСОБА_1 , без присутності відповідача, за умови дотримання режиму дня та харчування сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з обов`язковим поверненням його до місця їх проживання з відповідачем; один місяць відпочинку з сином ОСОБА_5 у літній період з 13 липня по 13 серпня; з моменту навчання у школі у період канікул або карантинних заходів мати можливість побачення з дитиною, у тому числі за місцем проживання ОСОБА_1 , половину канікул та/або карантинних заходів. А також, можливість провідати сина у разі хвороби за місцем його проживання; можливість проведення свята «Новий рік» ОСОБА_5 з мамою ОСОБА_4 , а можливість проведення свята «Різдво Христове» з батьком ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 19 квітня 2017 року, який рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2018 року був розірваний. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина фактично проживає з матір`ю за місцем її проживання.

На підставі судового наказу виданого Жовтневим районним судом Миколаївської області у справі № 477/1907/18 (2-н/477/126/18) 24 жовтня 2018 року з нього стягнуто на користь відповідача на утримання сина аліменти у розмірі частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На сьогодні заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Він сумлінно виконує батьківські обов`язки, але через непорозуміння з відповідачем не змогли домовитися щодо графіку спілкування з сином. Для вирішення питання щодо його участі у вихованні сина він 02 жовтня 2018 року звернувся до комісії з питань захисту прав дітей Воскресенської селищної ради із заявою щодо встановлення графіку спілкування з дитиною.

Протоколом №3 комісії з питань захисту дітей Воскресенської селищної ради від 17 жовтня 2018 року сторонам було рекомендовано встановити графік спілкування з сином, а саме: 2 рази на місяць з 10-00 години до 14-00 години за попередньою домовленістю, в присутності ОСОБА_4 . Також визначено, що з дитиною може спілкуватися бабуся та тітки зі сторони батька.

Водночас, відповідач рекомендації комісії не взяла до уваги, не допускала до дитини, посилаючись на його хворобу. З цього приводу він неодноразово звертався до поліції.

Посилаючись на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, тим самим виключає участь у його вихованні, він змушений звернутися до суду з цим позовом.

Представник відповідача у встановлений законом строк подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що її довіритель не визнає заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. В обґрунтування вказала, що позивачем до позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог не долучено доказу перешкоди зі сторони ОСОБА_4 у спілкуванні позивача з дитиною. Повідомлення поліції про те, що позивач звернувся із заявою до поліції не є належним доказом створення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Зазначила, що з огляду на висновок Вітовської районної державної адміністрації від 21 грудня 2019 року № 4015/01-21/27-19 та витягу з протоколу №3 комісії з питань захисту прав дітей Воскресенської селищної ради від 17 жовтня 2018 року навпаки ОСОБА_4 надала згоду на те, щоб дитина бачилася з батьком та погодилась із графіками побачень з дитиною, встановлених висновком, але позивач виявляє бажання бачитися з дитиною один раз на півроку, а то й на рік. В цьому сенсі зміна графіків побачень батька з дитиною не є гарантією, що після затвердження графіку судом останній буде його дотримуватися.

Крім цього, з Витягу з Протоколу №3 вбачається, що відповідач надавала комісії підтверджуючі документи, що у дні коли батько дитини викликав поліцію для того щоб забрати дитину для спілкування, дитина була хвора. Таким чином, відомості зазначені комісією у правах дітей у протоколі №3 від 17 жовтня 2018 року спростовують твердження позивача, зазначені у позові щодо перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною.

Під час розгляду справи 04 квітня 2023 року позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позові. Позивач вважає, що порушуються його права, як батька. Через перешкоди, які чинить ОСОБА_4 , він позбавлений можливості спілкуватися з дитиною, турбуватися про неї, займатися її вихованням. Зазначив, що оскільки відповідач на сьогодні проживає в м. Ужгород, як внутрішньо переміщена особа, він може приїжджати до дитини щоб бачитися з нею. У разі, якщо ОСОБА_4 переїде туди на постійне місце проживання, тоді буде змінюватися графік спілкування з дитиною. Наполягав на тому, що має досвід спілкування з маленькою дитино, а тому впевнений, що самостійно впорається з сином. Востаннє він бачився з сином у січні 2022 року, він його впізнав, вільно з ним спілкувався, грався. Щодо проведення свят з дитиною, зазначив, що їх проведення передбачається за місцем проживання дитини, він не має наміру зашкодити дитині, у цьому разі буде підстроюватися до нього, сам буде приїжджати до дитини. Просив позов задовольнити.

04 квітня 2023 року в судовому засіданні представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити, з підстав викладених у відзиві. Зазначила, що рішення суду виконуватися не буде, оскільки його виконати не можливо. Вважає, що у разі, якщо дитина з матір`ю покинуть територію України, то батько не зможе до них їздити. До того ж, графіку спілкування встановлений селищною радою не дотримувався саме позивач.

30 травня 2023 року позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності. У задоволені позовних вимог просить відмовити.

Третя особа Воскресенська селищна рада Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутністю представника органу опіки та піклування Воскресенської селищної ради, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі.

З огляду на вказане, оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе завершити розгляд справи за відсутності сторін.

На підставі ухвали суду від 17 травня 2021 року справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

10 лютого 2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду, про що постановлено відповідну ухвалу.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу 30.05.2023 року не здійснювалось.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну чистини рішення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.

Як вбачається з рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволений, шлюб, зареєстрований між ним та ОСОБА_4 , зареєстрований 19 квітня 2017 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №171, розірвано (а.с. 13).

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 14).

24 жовтня 2018 року Жовтневим районним судом Миколаївської області видано судовий наказ №477/1907/18 (2-н/477/126/18), яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від заробітку, щомісячно, починаючи з 15 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ пред`явлено до примусового виконання та 10 грудня 2018 року головним державним виконавцем Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкрито виконавче провадження № 57826848 (а.с. 12).

Дитина проживає з матір`ю ОСОБА_4 . Зареєстрована з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Коблівської сільської ради від 16 лютого 2021 року № 344 (а.с. 17).

Позивач за місцем реєстрації характеризується позитивно, відомостей про неналежну поведінку, вживання алкогольних напоїв у Коблівської сільської ради відсутні. Скарг та заяв від жителів громади не надходило, громадський порядок не порушує, протиправних дій не вчиняв (а.с. 76).

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 08 лютого 2019 року № 308 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 де проживає ОСОБА_1 наявні газо-, електро- та водопостачання, водовідведення. Будинок складається з шести обжитих та просторих кімнат, туалету та ванної кімнати, Кімнати облаштовані меблями, килимами, побутовою технікою, речами повсякденного вжитку, речами особистої гігієни. Одна з кімнат облаштована для проживання дитини. В кімнатах чисто, прибрано. В кухні наявні продуктові запаси. В наявності невеличке господарство- кури та качки. Садибна ділянка придбана, доглянута (а.с. 75).

Оскільки сторони між собою не вдалося вирішити питання щодо участі батька у вихованні сина, комісією з питань захисту дітей Воскресенської селищної ради 17 жовтня 2018 року з огляду на зміст Витягу з Протоколу №3 надані рекомендації встановити графік спілкування ОСОБА_5 зі своїм сином: 2 рази на місяць з 10-00 години до 14-00 години за попередньою домовленістю, в присутності мами. З дозволу мами, з дитиною можуть спілкуватися бабуся та тітка (зі сторони батька) (а.с. 9-10).

Крім цього, Вітовською районною державною адміністрацією від 21 грудня 2019 року №4015/01-21/27-19 наданий висновок про доцільність спілкування батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5 та рекомендовано наступний графік часу та способу спілкування батька з сином, а саме: першу та третю суботу або неділю місяця з 10-00 години до 12-00 години за попередньою домовленістю з матір`ю та в її присутності (а.с. 86-87).

Як на підставу звернення до суду позивач посилається на лист Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного управління національної поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 28 січня 2019 року №627/54-2019, з огляду на зміст якого ОСОБА_1 звернувся 26 січня 2019 року до відділку поліції із заявою щодо фіксації факту ненадання колишньою дружиною ОСОБА_4 змоги бачитися з малолітньою дитиною. Заява зареєстрована у Вітовському ВП та проведено перевірку ЄО №398 від 26 січня 2019 року. Перевірку було припинено, в зв`язку відсутністю факту кримінального чи адміністративного правопорушення (а.с. 8).

З аналогічною заявою позивач звернувся 12 липня 2021 року до ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області та з огляду на лист від 13 липня 2021 року № 4611/54-2021 йому роз`яснено, що між сторонами склалися цивільно-правові відносини, які регулюються Сімейним та Цивільним кодексом України для вирішення яких рекомендовано звернутися до суду. Через відсутність складу кримінального правопорушення, подальшу перевірку заяви припинено (а.с. 92).

З урахуванням того, що відповідачем графік, рекомендований Вітовською райдержадміністрацією щодо встановлення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, яким встановлено позивачеві дні та час спілкування з дитиною, не виконується, позивач був змушений звернутися з цим позовом до суду.

Представником відповідача до матеріалів справи долучені медичні документи дитини, для врахування її стану здоров`я під час вирішення спору щодо участі батька у вихованні дитини (а.с. 120, 121, 122, 123, 124-126).

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин 2, 8-10 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг прав та обов`язків щодо виховання та розвитку дитини встановлено ст. ст. 150, 151 СК України.

Відповідно до ст.153СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

З огляду на приписи частини 2 статті 155 ЦК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частиною 1 та абзацом 1 частини 2 статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько и мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

У частині 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави учасниці забезпечують те, що дитина не розлучається з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересів дитини.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази у справі, беручи до уваги інтереси дитини, ставлення ОСОБА_1 до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом під час розгляду справи не виявлено будь-яких обставин, які б могли зумовити обґрунтованість обмеження ОСОБА_1 в його правах та обов`язках стосовно спілкування та виховання малолітнього сина.

Щодо графіку встановлення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, то його, на думку суду, слід затвердити з урахуванням введеного в країні воєнного стану через військову агресію російської федерації та визначити у такий спосіб щоб першочергово забезпечити безпеку дитини.

Оскільки позов задоволено, то відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 908,00 грн.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у спілкуванні та вихованні спільної дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити такі способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

перші три місяці та до закінчення воєнного стану, першу та третю суботу місяця з 10-00 години до 14-00 години у присутності матері дитини ОСОБА_4 ;

в подальшому, але після закінчення воєнного стану:

перший та третій тиждень місяця з 10-00 години суботи до 18-00 години неділі, у тому числі за місцем проживання позивача ОСОБА_1 , без присутності ОСОБА_4 , за умови дотримання режиму дня та харчування сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з обов`язковим поверненням його до місця їх проживання з відповідачем;

один місяць відпочинку з сином ОСОБА_5 у літній період з 13 липня по 13 серпня;

з моменту навчання у школі у період канікул або карантинних заходів мати можливість побачення з дитиною, у тому числі за місцем проживання ОСОБА_1 половину канікул та/або карантинних заходів. А також, можливість провідати сина у разі хвороби за місцем його проживання;

проведення свята «Новий рік» ОСОБА_5 з мамою ОСОБА_4 , а проведення свята «Різдво Христове» з батьком ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової карки платника податку НОМЕР_2 ;

представник позивача ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової карки платника податку НОМЕР_3 ;

представник відповідача ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_5 ;

третя особа Воскресенська селищна рада Комісія з питань захисту прав дітей, адреса: вул. Соборна, 86, смт. Воскресенське Вітовського району Миколаївської області, .

Повний текст рішення складений та підписаний 09 червня 2023 року.

Суддя В.В. Полішко