Провадження № 2/185/4735/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 грудня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Головіна В.О., за участі секретаря судового засідання Преображенської К.О., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-
У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним, у якій просить суд визнати договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом, укладений 17.03.2016 року між нею та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 5,77 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).
В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що між нею та відповідачами 17.03.2016 року було укладено договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом. Договір було укладено в письмовій формі, але не був нотаріально посвідчений. Умови договору були виконані в частині передачі сертифікату на право на земельну частку (пай) та сплати коштів покупцем. Позивач як покупець, починаючи з 17 березня 2016 року та по сьогоднішній день фактично володіє земельною часткою. Нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу сторони не могли через діючий на момент укладання договору мараторій на відчуження земельних ділянок. В зв`язку з чим, вона вимушена звернутися з даним позовом до суду.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.11.2023 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судовому засідання представник заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, судом прийняті заходи для повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Судом встановлено, що відповідачам на підставі свідоцтва про право на спадщину належить право на земельну частку (пай), розміром 5,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності ААП ім. Шевченка, відповідно до сертифікату серії ДП № 0245377 виданого на підставі рішення Павлоградської районної державної адміністрації від 20 березня 1997 року № 131-р на ім`я ОСОБА_7 зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ 15 квітня 1997 року за № 0399.
17 березня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом розміром 5,77 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).
Відповідно до умов договору, п. 3.2. Продавці протягом трьох місяців повинні підготувати необхідні документи для нотаріального посвідчення договору купівлі продажу права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом ДП № 0245377 та свідоцтвом про право на спадщину за законом, площею 5,77 умовних кадастрових гектарів.
Сторони погодили усі істотні умови договору, а саме, продавці (відповідачі по справі) передали ОСОБА_2 оригінали документів, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай)ДП №0245377 та свідоцтво про право на спадщину за законом, а позивач сплатила кошти в сумі 149 000 грн.
Після укладення договору та по сьогоднішній день позивач користується земельною часткою (паєм).
На даний час позивач має намір розпорядитися своєю власністю, але у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажі не посвідчений нотаріально, вона не може розпорядитися належним їй нерухомим майном. Умови договорів купівлі-продажу сторонами виконані в повному обсязі.
Згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Сторонами за договором купівлі-продажу нерухомого майна було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору, які ними виконані, однак не було забезпечено нотаріального посвідчення договору.
Дійшовши переконання, що між сторонами договору купівлі-продажу відбулася домовленість щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, за умови, що одна сторона не забезпечила його нотаріального посвідчення, суд приходить до висновку, що маються всі законні підстави для визнання такого договору дійсним та визнання за позивачем права власності земельну частку (пай), розміром 5,77 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості),
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,- задовольнити повністю.
Визнати договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом, укладений 17 березня 2016 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - дійсним.
Визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай), розміром 5,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності ААП ім. Шевченка, відповідно до сертифікату серії ДП № 0245377 виданого на підставі рішення Павлоградської районної державної адміністрації від 20 березня 1997 року № 131-р на ім`я ОСОБА_7 зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ 15 квітня 1997 року за № 0399.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ОСОБА_6 , РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_2 ;
Суддя: В. О. Головін