Справа 556/2746/23
Номер провадження 2/556/548/2023

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2023 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Іванків О.В.,

секретаря судового засідання Кньовець Н.П.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ВП „Рівненська АЕС ДП „НАЕК Енергоатом про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ВП „Рівненська АЕС ДП „НАЕК Енергоатом про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона тривалий час працювала у відповідача на різних посадах, разом з тим, протягом останніх декількох місяців незаконно піддавалась тиску та дискримінації за гендерними (статтю) та віковими ознаками, також піддавалась погрозам, що якщо не звільниться за власним бажанням - буде звільнена за поганою статтею, що стало причиною нервового та емоційного зриву. Під дією цих факторів, додаткового тиску та погроз безпосереднього керівництва 23.08.2023 року позивач написала заяву на звільнення за п.1 ст.36 КЗпП України (за угодою сторін). Дана заява на звільнення була подана не генеральному директору ВП РАЕС ДП НАЕК "Енергоатом" Ковтонюку П.І., а через загальний відділ, тобто станом на час подання заяви про звільнення - дата звільнення не була узгоджена керівником (генеральним директором ВП РАЕС ДП НАЕК "Енергоатом" Ковтонюком П.І.). Ввечері того ж самого дня, отримавши психологічну допомогу рідних, позивачка зрозуміла, що під дією страху, тиску та емоційного зриву нею була допущена прикра помилка і зранку наступного дня, 24.08.2023 року відразу подала заяву про відкликання заяви про звільнення, яка була вручена безпосередньо в руки генеральному директору ВП РАЕС ДП НАЕК "Енергоатом" Ковтонюку П.І., який пообіцяв розібратись. Разом з тим, безпосередній керівник повідомив ОСОБА_1 , що заява про звільнення з такої підстави не може бути відкликана, і тому всі документи вже готуються в наказ про звільнення. Бажаючи продовжити роботу на підприємстві, позивач подала ще одну заяву до загального відділу, в якій наполягала на відкликанні заяви про звільнення, наступну заяву такого ж змісту ОСОБА_4 подала 25.08.2023 року через Укрпошту. Вважає, що станом на 24.08.2023 року (тобто на день, коли вона подала першу заяву про відкликання заяви про звільнення, дата звільнення не була узгоджена з керівником підприємства генеральним директором ВП РАЕС, також позивачка наголошує, що на момент видачі наказу не було її волевиявлення на припинення трудового договору. Враховуючи вказані обставини, вважає своє звільнення незаконним, просила поновити її на посаді інженера ІІ категорії групи аудитів відділу вдосконалення якості служби забезпечення якості ВП РАЕС ДП НАЕК "Енергоатом", стягнути на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. Також вказала, що незаконним звільненням та попередніми дискримінаційними діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яку позивач оцінює в 10000 грн та просить стягнути з відповідача в її користь.

Дана позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду 20.09.2023 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.

23.10.2023 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав необґрунтованості та безпідставності заявлених вимог.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 31.10.2023 року було задоволено клопотання представника позивача про відкладення судового засідання.

Ухвалами Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.11.2023, 23.11.2023 року, 01.12.2023 року було задоволено клопотання позивача та представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.11.2023 року було відкладено судове засідання у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача про виклик свідків.

01.12.2023 року судове засідання у справі відкладено з технічних причин, у зв`язку із неможливістю встановлення відеозв`язку із Господарським судом Рівненської області під час повітряної тривоги.

08.12.2023 року представником відповідача подано клопотання про поновлення строку для подачі розрахунку судових витрат та відповідний розрахунок, які долучені до матеріалів справи.

Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося та заяв до суду не надходило.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з мотивів, викладених в позові. Позивач пояснила, що вона тривалий час працювала на ВП РАЕС, на різних посадах, в т.ч. з 2017 року в групі аудиту. Після її виходу на роботу з декрету відношення до неї з боку керівників відділу та служби з незрозумілих причин змінилось в гіршу сторону, наприклад, її розмістили окремо від колег, в іншому кабінеті. Протягом останнього часу вона неодноразово чула в свою адресу висловлювання та зауваження принизливого, образливого характеру, які сприймала як дискримінаційні щодо статі та свого віку, зазнавала упередженого ставлення. Такі висловлювання та ставлення демонстрували її керівники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Крім того, в розмовах керівники давали їй зрозуміти, що їй краще звільнитись самостійно, бо інакше вона буде звільнена за професійну непридатність. Ця ситуація сильно пригнічувала її, тому перебуваючи в напруженому емоційному стані, 23.08.2023 року вона написала заяву про звільнення з роботи за згодою сторін, з 28.08.2023 року. Разом з тим, вже наступного робочого дня ОСОБА_4 відмовилась від свого наміру звільнитись, склала відповідну заяву і подала її безпосередньо генеральному директору підприємства ОСОБА_7 . На той час генеральний директор ще не отримав її заяву про звільнення, і пообіцяв їй розібратись у питанні. Разом з тим, того ж дня, тобто 24.08.2023 року керівник служби ОСОБА_5 повідомив їй, що відкликання заяви вже є неможливим і вона буде звільнена. Саме тому вона подала ще одну заяву про відкликання заяви про звільнення, яку передала в загальний відділ, і ще одну аналогічного змісту 25.08.2023 року направила до ВП РАЕС поштою. Таким чином, вона тричі однозначно вказала, що її згода на звільнення з роботи відсутня. Незважаючи на це, з 28.08.2023 року вона була звільнена з роботи, того ж дня ознайомлена із наказом про звільнення з роботи, який вважає незаконним.

Представник позивача, підтримуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , звернув увагу суду на ту обставину, що на думку сторони позивача, уповноваженою посадовою особою відповідача, а саме генеральним директором підприємства, не було узгоджено дату звільнення позивачки, крім того, на час видачі наказу про звільнення, її згода на припинення трудових відносин вже була відсутня.

Представник відповідача ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК Енергоатом заперечила проти задоволення позовних вимог, які вважає необґрунтованими та недоведеними, пояснила, що твердження ОСОБА_1 про упереджене до неї ставлення або дискримінацію є надуманими і голослівними, жодних фактичних даних, які б свідчили про дискримінацію, будь-яке упередження чи інші негативні дії ОСОБА_4 не повідомила. Під час роботи позивач належно виконувала свої обов`язки, проходила періодичні навчання, атестації, визнавалась такою, що відповідає займаній посаді, здобула післядипломну освіту психолога, під час навчання їй надавались відповідні відпустки. На думку представника відповідача, при звільненні ОСОБА_1 було дотримано всі вимоги чинного законодавства, у зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позову.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що позивач ОСОБА_1 працювала у підпорядкованому йому підрозділі, до того працювала на РАЕС на інших посадах. Відносини з позивачем були нормальними, службовими. Жодного упередження чи дискримінації він до ОСОБА_4 не проявляв. Претензій до її роботи, які б могли потягнути звільнення, чи свідчили б про професійну непридатність не було, ОСОБА_4 проходила атестації та іспити з позитивними результатами, а окремі зауваження чи недоліки трапляються у всіх. Жодних звернень від ОСОБА_4 з приводу якихось конфліктів, дискримінації чи інших непорозумінь він особисто, як керівник служби не отримував.

Про обставини звільнення ОСОБА_1 , свідок пояснив, що про свій намір звільнитись з роботи позивач повідомила йому орієнтовно за два місяці до подання заяви, під час здачі іспитів. Зокрема, сказала, що аудит, як вид діяльності, їй не подобається, тому вона хоче звільнитись, під час відпустки обдумає це питання і прийме остаточне рішення. Тому, коли ОСОБА_4 23.08.2023 року подала йому особисто заяву про звільнення, він не здивувався, і сприйняв це як її зважене рішення. Заява була подана про звільнення за згодою сторін, з 28.08.2023 року. Для ОСОБА_8 така підстава звільнення була незнайомою, тому він відразу завізував заяву, і передав її в кадрову службу, також при цьому попросив перевірити правильність заяви. Через короткий час йому передзвонили з кадрів і повідомили, що заява складена правильно, така підстава передбачена законом, і що готується наказ. Наступного дня, тобто 24.08.2023 року зранку під час обходу працівників на робочих місцях, ОСОБА_1 усно повідомила свідка, що передумала звільнятись і хоче відкликати свою заяву. ОСОБА_9 поцікавився в кадровій службі, чи це можливо, на що йому повідомили, що ні, і він передав цю інформацію ОСОБА_1 . Про її подальші дії йому невідомо, також він не приймав участі у звільненні, оскільки це не входить до його обов`язків.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що ОСОБА_4 працювала в її підпорядкуванні, відносини між ними завжди були нормальними, службовими, будь-яких конфліктів не було. ОСОБА_11 відомо, що у ОСОБА_4 виникали якісь непорозуміння з одним із колег, з яким вони працювали в одному кабінеті, але в чому суть конфлікту, свідку невідомо. До неї особисто ОСОБА_4 ніколи не зверталась з приводу фактів дискримінації, жодного упередження відносно позивачки ні ОСОБА_12 , ні інші керівники служби не проявляли. Про обставини звільнення ОСОБА_4 свідку нічого не відомо, оскільки вона в цей час перебувала у відпустці. Разом з тим, літом 2023 року під час здачі іспитів ОСОБА_4 повідомила їй та ОСОБА_13 про свій намір звільнитись з роботи. Так, позивач висловила намір звільнитись і знайти іншу сферу діяльності, і також повідомила, що вона повинна це все обдумати під час відпустки і тоді вже вирішити. Тому, вийшовши на роботу в вересні 2023 року та довідавшись, що ОСОБА_4 звільнилась, свідок ОСОБА_12 була впевнена, що це усвідомлене і зважене рішення позивача.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що як безпосередній керівник підрозділу, в якому працювала ОСОБА_4 , він спілкувався з робочих питань з позивачем, їх відносини були нормальними, службовими. Пояснення ОСОБА_1 щодо проявів дискримінації чи упередженого ставлення вважає повністю вигаданими і неправдивими, таких випадків не було ніколи. Також ОСОБА_4 не повідомляла йому, як керівнику відділу, про дискримінацію, образи чи упередження відносно неї. Робочі обов`язки ОСОБА_4 виконувала на належному рівні, доган чи інших стягнень до неї не застосовувалось. ОСОБА_4 повідомила йому про своє бажання звільнитись з роботи, однак обставини подання нею заяви та її подальшого відкликання, йому невідомі.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, показання свідків, дослідивши матеріали справи та письмові докази, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та прийшов до таких висновків.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала на посаді інженера ІІ категорії групи аудитів відділу вдосконалення якості служби забезпечення якості ВП РАЕС ДП НАЕК "Енергоатом".

23.08.2023 року позивачкою ОСОБА_1 , було написано заяву про звільнення з роботи з 28.08.2023 року за угодою сторін, яку було погоджено начальником СЗЯ ОСОБА_5 , 23.08.2023 року.

В своїх поясненнях позивач та свідок ОСОБА_5 підтвердили ту обставину, що дана заява написана ОСОБА_4 власноручно, передана особисто ОСОБА_5 , завізована ним та передана до кадрової служби. Також судом встановлено, що напис на заяві «До оформлення», датований 23.08.2023 року, підписано керівником кадрової служби.

Суду надано три заяви ОСОБА_1 , датовані 24.08.2023 року та 25.08.2023 року, в яких позивач відкликала свою заяву про звільнення з роботи з 28.08.2023 року за угодою сторін.

Дослідженими доказами встановлено, що одна із заяв подана в загальний відділ РАЕС, про що свідчить відповідна відмітка на заяві, одна із заяв 25.08.2023 року була направлена на адресу ВП РАЕС поштою, що підтверджується відповідною квитанцією, ще одна заява, як пояснила позивачка, була передана нею особисто генеральному директору ВП РАЕС Ковтонюку П.І.

Також встановлено, що наказом генерального директора №1618-ос ВП „Рівненська АЕС ДП „НАЕК Енергоатом від 25.08.2023 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін з 28.08.2023 року. Зі змістом наказу про звільнення позивач була ознайомлена 28.08.2023 року, про що свідчить її власноручний запис на наказі.

З приводу законності та дотримання порядку звільнення позивача суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 суду не надала.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено безстроковий трудовий договір.

Підстави припинення трудового договору передбачені ст.36 КЗпП України, зокрема, у відповідності до п.1) ч.1 ст.36 підставою припинення трудового договору є угода сторін.

За змістом вказаної норми, враховуючи сталу судову практику із розгляду трудових спорів, суд приходить до висновку, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін), договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Про необхідність наявності взаємної згоди власника або уповноваженого ним органу та працівника щодо анулювання домовленості про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України також вказував в своїх постановах Верховний Суд України (постанова від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1269цс16). Аналогічних правових висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 759/11508/16-ц (провадження № 61-14807св18), у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 404/6236/19 (провадження № 61-21869св19), у постанові від 31 серпня 2020 року у справі № 359/5905/18 (провадження № 61-22851св19), у постанові від 15 липня 2020 року (провадження № 61-7851 сві 8), у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 120/930/19-а (провадження № К/9901/29324/19), у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 826/3388 (провадження К/9901/11406/19).

Таким чином, одностороння зміна волевиявлення працівника, який після досягнення згоди з роботодавцем про звільнення, одноособово вирішив відкликати таку заяву, на думку суду, неможлива і суперечить змісту підстави звільнення, передбаченої п.1) ч.1 ст.36 КЗпП України.

Виходячи з пояснень свідків та досліджених письмових доказів, суд приходить до висновку, що станом на момент складання заяви про звільнення за угодою сторін, тобто 23.08.2023 року, позивач виявила бажання припинити трудовий договір, при цьому вказала конкретну дату з 28.08.2023 року, і така згода з роботодавцем була досягнута.

При цьому, пояснення позивача про те, що заява про звільнення була написана нею у складному психоемоційному стані, викликаному тиском та дискримінацією з боку її керівників, не підтверджена жодними доказами, і всупереч вимогам ч.2 ст.81 ЦПК України позивачем не наведено будь-яких фактичних даних, які підтверджують, що дискримінація мала місце.

При цьому, допитані в судовому засіданні свідки вказували, що ОСОБА_1 висловлювала бажання звільнитись з роботи орієнтовно за два місяці до подачі заяви про звільнення, маючи намір займатись іншим видом діяльності, що спростовує пояснення позивача про причини написання нею заяви про звільнення 23.08.2023 року.

Також суд відхиляє доводи представника позивача про те, що дата звільнення не була погоджена сторонами, зокрема таку дату не було погоджено генеральним директором ВП РАЕС. На думку суду, таке погодження було висловлено уповноваженим керівником підприємства генеральним директором ВП РАЕС шляхом підписання ним наказу №1618-ос від 25.08.2023 року.

Таким чином, суд констатує, що ОСОБА_1 та роботодавець в особі посадових осіб ВП РАЕС 23.08.2023 року досягли згоди про припинення трудового договору позивачки та її звільнення з роботи з 28.08.2023 року, і наступна зміна власного рішення позивача не впливає на чинність досягнутої домовленості з роботодавцем, оскільки його згода на таку зміну відсутня.

З урахуванням викладеного, за відсутності обопільної згоди відповідача, як роботодавця, та позивача, як працівника, на скасування угоди про звільнення позивача, суд приходить до висновку, що позивача ОСОБА_1 було правомірно та з дотриманням встановленого порядку звільнено з роботи за згодою сторін, у зв`язку з чим підстави для задоволення її позову як в частині поновлення на роботі, так і в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, - відсутні.

З приводу клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання орієнтовного розрахунку судових витрат та їх стягнення з позивача суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед інших належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

23.11.2023 року судом було задоволено клопотання представника відповідача про виклик в судове засідання свідків. Таким чином, про те, що свідкам необхідно буде з`явитись в судове засідання в робочий час та до іншого населеного пункту, де розташовано Володимирецький районний суд, сторонам було відомо вже з часу задоволення клопотання.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Таким чином, на думку суду, відповідач повинен був подати орієнтовний розрахунок судових витрат, пов`язаних із викликом свідків, або одночасно із відзивом на позов, або, щонайменше, одночасно із клопотанням про виклик свідків. В той же час, таке клопотання подано до суду лише 08.12.2023 року. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для поновлення строку на подання орієнтовного розрахунку судових витрат і відмовляє в їх відшкодуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 23,36,40, 235 КЗпП, Конституції України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат.

Повний текст рішення буде складено 13 грудня 2023 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча: О.В.Іванків

Повний текст рішення складено 14 грудня 2023 року.

Учасники провадження:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), жителька АДРЕСА_1

Відповідач: ВП "Рівненська АЕС" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", , 34400, м.Вараш Рівненської області.