Справа № 138/1262/23
Провадження № 22-ц/801/2461/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Холодова Т. Ю.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.,

з участю секретаря судового засідання Собцевої А.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Холодової Т.Ю., повний текст якого складено 03 листопада 2023

у справі №138/1262/23

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до ОСОБА_2 (відповідач)

за участі служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору)

про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем у справі вони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого у них донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ще до офіційного розлучення відповідач поїхала проживати та працювати до м. Вінниці, а донька залишилась проживати з батьком у м. Могилеві-Подільському. З того часу відповідач почала влаштовувати своє особисте життя та припинила будь-які стосунки з донькою.

З 22.12.2022 позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , у якому разом виховують його доньку ОСОБА_5 та сина дружини від першого шлюбу ОСОБА_6 .

Відповідач не приймає участі у вихованні спільної дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків, не цікавиться життям дитини. Крім того, донька не проти позбавлення батьківських прав відносно своєї матері, так як фактично такою матір`ю для неї є його теперішня дружина.

За вказаних обставин просив позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

23 листопада 2023 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість судового рішення та неправильне встановлення судом усіх обставин, що мають значення для справи, просить скасувати його і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ним було подано достатньо доказів на підтвердження позовних вимог, проте через з невідомих причин, суд першої інстанції вважав їх неналежними, і недостатніми. Вважає, що оскільки відповідач не заперечувала проти позову, суд відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України мав ухвалити рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшли.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою суду від 07 грудня 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і його представник адвокат Совгира Л.В. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Після відкриття апеляційного провадження у справі подала апеляційному суду письмову заяву, в якій визнала апеляційну скаргу, і просила розглядати в її відсутність в зв`язку з сімейними обставинами.

В судове засідання ОСОБА_2 також не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи в її відсутність в зв`язку з вагітністю.

Представник служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради Пержар Т.В. вимоги апеляційної скарги визнала, підтримала висновок щодо спору і позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , що був наданий суду першої інстанції.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05.04.2022 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16.11.2007.

Згідно з копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 22.12.2022.

Відповідно до копії довідки, виданої головою квартального комітету № 103 від 20.09.2022, позивач ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , а фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ними також проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Як вбачається з копії довідки Ліцею № 3 міста Могилева-Подільського за № 01-20/106 від 05.10.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 6-В класі Ліцею № 3, регулярно відвідує заняття, завжди охайна, доглянута. Батько дитини спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям дитини. Бабусі теж цікавляться успіхами дитини. Мати ОСОБА_2 контакту зі школою не підтримує, з вчителями не спілкується.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради Вінницької області № 87 від 30.03.2023 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівники служби у справах дітей міської ради 06.03.2023 здійснили обстеження житлово-побутових умов за адресою проживання батька та дитини під час чого було встановлено, що ОСОБА_1 вдруге одружився, проживає в будинку теперішньої дружини. Житло складається з трьох кімнат зі всіма зручностями та комунікаціями. В будинку чисто та тепло, всі члени сім`ї мають окремі кімнати облаштовані сучасними меблями та побутовою технікою. Подружжя спільно виховує дітей: сина дружини та доньку чоловіка. Діти забезпечені всім необхідним для повноцінного розвитку та проживання.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 17.03.2023 ОСОБА_1 повідомив, що доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виховує самостійно майже з народження. Мати самоусунулась від виконання батьківських обов`язків багато років назад, не цікавиться станом здоров`я та навчанням доньки, не приймає участі у вихованні, не піклується її матеріальним становищем, байдужа до її життя. Ініціатором позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_2 , стала донька ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 не з`явилась на засідання комісії, від неї надійшла заява засвідчена нотаріусом, в якій вказано, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки. Та засвідченою заявою підтверджує, що дійсно ухилялась від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки, не проявляла батьківського піклування, не цікавилась і не піклувалась про стан її здоров`я, духовний та моральний розвиток, матеріальної та фінансової допомоги на її утримання не надавала.

Приймаючи рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню дочки ОСОБА_3 комісія виходила із мети захисту прав та інтересів дитини, і так як ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалий час не виконувала своїх батьківських обов`язків та участі у вихованні дитини не приймала, її долею, життям, навчанням, станом здоров`я не цікавилася.

З долученої до позовної заяви копії заяви від 14.03.2023, засвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукіянчин В.Ф. та зареєстрованої в реєстрі за № 206, встановлено, що ОСОБА_2 визнає та підтверджує, що дійсно ухилялась від виконання своїх обов`язків щодо виховання своєї доньки, не проявляла батьківського піклування, не цікавилась і не піклувалась про стани її здоров`я, духовний та моральний розвиток, матеріальної та фінансової допомоги на її утримання не надавала, аліментів на утримання доньки не сплачувала.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає, а доводи апеляційної скарги є обґрунтованими з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які були б підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, а за встановлених обставин невиконання відповідачем батьківських обов`язків на даний час не досягає такого рівня, що потребує застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, оскільки таке невиконання не носить злісного та/або умисного характеру.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частини шоста - восьма статті 7 СК України).

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

При зверненні до суду з цим позовом ОСОБА_1 посилався на те, що ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дитини, залишила її і проживає в іншому місці, не цікавиться дочкою, тобто взагалі не виконує батьківські обов`язки, що, на його думку, є достатньою підставою для позбавлення матері батьківських прав та відповідатиме інтересам дитини.

Апеляційний суд в оцінці доводів апеляційної скарги виходить з того, що суд при розгляді справ про позбавлення батьківських прав на перше місце має ставити якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Суд враховує і те, що допитана у суді першої інстанції неповнолітня донька сторін ОСОБА_3 пояснила, що мама дзвонить їй раз в тиждень і лише формально питає як її справи, а коли вона телефонує до мами, та часто не відповідає, а коли передзвонює то говорить, що зайнята на роботі. При цьому дівчинка вказала, що хотіла б, щоб мама зустрічалась з нею та більш активно брала участь у її житті. Дитина бажає, щоб маму позбавили батьківських прав, бо вона приділяє їй мало уваги, поїхала з міста, створила нову сім`ю та рідко приїжджає до неї, востаннє здається зимою.

Оцінюючи те, чи досягло ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків такого рівня, що є підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, апеляційний суд виходить із того, що ступінь негативного впливу бездіяльності ОСОБА_2 на інтереси дитини в значній мірі згладжується тими обставинами, що малолітня ОСОБА_3 фактично проживає в повній сім`ї, під опікою і піклуванням батька, з участю його теперішньої дружини, які створили належні умови для її повноцінного виховання і розвитку.

Водночас ОСОБА_2 тривалий час (з досягнення дитиною 9 років) не проживає з нею, не цікавиться її життям, вихованням і розвитком, не має жодного відношення до тих умов проживання, які створені для дитини її батьком і його дружиною.

Відтак суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив не стільки із суті поведінки відповідача по відношенню до своєї дитини, скільки із того, що така поведінка наразі не призводить до таких негативних змін в житті дитини, які б вимагали негайного втручання держави.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тобто закон не передбачає фактичного настання негативних наслідків для дитини через ухилення одного чи обох батьків від виконання своїх обов`язків.

Натомість матеріали справи в їх сукупності підтверджують ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої доньки. При цьому сама відповідач послідовно підтверджує свою позицію про те, що вона визнає підставу і вимоги позову, погоджується з позбавленням її батьківських прав і не виявляє наміру зберегти зв`язок з дитиною, змінити поведінку в кращий бік з тим, щоб не бути позбавленою батьківських прав.

Так, в матеріалах справи містяться належим чином завірені заяви ОСОБА_2 від 14.03.2023 та 30.08.2023 про розгляд справи у її відсутність, у яких зазначено, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, усвідомлює та визнає факт ухилення нею від виконання батьківських обов`язків щодо виховання своєї дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас і до суду як першої, так і апеляційної інстанції відповідач жодного разу не з`явилася, обмежившись надісланням на адресу суду письмових, в тому числі нотаріально посвідчених заяв про визнання вимог позивача.

Така байдужість з боку матері з одного боку, і невизначеність в зв`язку з цим долі дитини з іншого боку, порушують права останньої на проживання в стабільному сімейному середовищі, належне її виховання і розвиток.

Отже врахувавши характер спірних правовідносин, правильно встановивши обставини справи та норму права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, скасувати судове рішення і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат

По справі відсутні підстави для перерозподілу чи відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 жовтня 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає в АДРЕСА_3 , батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 21.12.2023

Головуючий І.М. Стадник

Судді Ю.Б. Войтко

М.В. Матківська