Справа №760/7386/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.,

секретар судового засідання - Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

встановив:

03 квітня 2023 року представник позивача звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, у якому просила стягнути з відповідачки на користь позивача 2491659,00 грн.

Подана заява обґрунтована тим, що між сторонами виник спір у зв`язку з невиконанням відповідачкою умов попереднього договору, посвідченого 29 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В.

За умовами договору, сторони взяли на себе зобов`язання в майбутньому в порядку та на умовах, встановлених Попереднім договором, у термін до 05 серпня 2020 року, укласти і належним чином оформити Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Позивач виконав усі взяті на себе зобов`язання та сплатив забезпечувальний платіж у розмірі 1245829,00 грн., однак об`єкт нерухомого майна за Договором не був проданий в термін до 05 серпня 2020 року та відповідно до п. 5.2 Договору позивач має право на повернення суми забезпечувального платежу в подвійному розмірі, яка складає 2491659,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 03.04.2023 р. справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Оксюти Т.Г.

Ухвалою суду від 07 квітня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 16.05.2023 р. справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 10 серпня 2023 року за заявою представника позивача вжито заходи забезпечення позову у справі.

В судовому засіданні поставлено на обговорення питання про передачу справи на розгляд за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва за місцем знаходження нерухомого майна, яке є предметом договору.

Представник позивача в судовому засіданні при вирішенні питання про передачу справи за підсудністю поклалася на розсуд суду.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, будь-яких заяв/ клопотань від неї до суду не надходило.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Виключна територіальна підсудність встановлюється у випадках, передбачених законом, і означає, що заява може бути подана тільки до певного суду.

Так, за правилами ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 42 Постанови від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України (в чинній на цей час редакції ЦПК України - ч.1 ст.30 ЦПК України), до якого відповідно до ст.181ЦК України належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним; про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18.

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю вбачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язкуз нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правил виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №910/6644/18, від 26 травня 2021 року у справі №506/33/19, від 02 лютого 2022 року у справі №185/8191/16-ц.

Встановлено, що позивач просить стягнути з відповідачки 2491659,00 грн. у зв`язку з невиконанням умов Попереднього договору, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 29 липня 2020 року та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В.

За умовами договору, сторони взяли на себе зобов`язання в майбутньому в порядку та на умовах, встановлених Попереднім договором, у термін до 05 серпня 2020 року, укласти і належним чином оформити Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

З тлумачення ст. ст. 27, 28, частини першої статті 30 ЦПК України вбачається, що правила загальної та альтернативної підсудності не поширюються на позови, які підлягають пред`явленню за правилами виключної підсудності.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що хоча квартира за адресою: АДРЕСА_2 і не виступає безпосереднім об`єктом спірних правовідносин, однак, вимоги за даним спором її стосуються, а тому підсудність даного спору має визначатися за правилами, встановленими ч.1 ст.30 ЦПК України за місцезнаходженням нерухомого майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 даної статті встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи, що спори, пов`язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції, а квартира АДРЕСА_1 , за своїм місцезнаходженням відноситься до територіальної юрисдикції Дарницького району міста Києва, суд доходить висновку про непідсудність справи Солом`янському районному суду м. Києва.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що справа підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, цивільну справу необхідно передати за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва (02068, м. Київ, вул. Кошица, буд. 5-а).

Керуючись ст.ст. 30-32, 187, 260, 353-354 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, передати на розгляд за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва (02068, м. Київ, вул. Кошица, буд. 5-а).

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Кушнір