У х в а л а

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 753/17820/20-ц

провадження № 61-363 ск 23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід колегії суддів Верховного Суду: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Київська міська рада, Шістнадцята київська державна нотаріальна контора, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності у порядку спадкування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Дарницького районного суду м. Києва

від 13 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 08 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Київська міська рада, Шістнадцята київська державна нотаріальна контора, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності у порядку спадкування.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року

у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 рокуапеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня

2021 року залишено без змін.

У грудні 2022 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року.

Ухвалою касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 грудня 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року визнано неподаною та повернуто заявникові.

У січні 2023 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6

повторно звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 06 лютого 2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 залишено без руху для усунення недоліків, запропоновано надіслати уточнену редакцію касаційної скарги та її копію відповідно до кількості учасників справи із зазначенням обов`язкових підстав для такого оскарження та уточненням її прохальної частини, докази доплати судового збору.Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 21 березня 2023 року продовжено представникові ОСОБА_5 - ОСОБА_6 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2023 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 травня 2023 року поновлено представникові ОСОБА_5 - ОСОБА_6 строк на касаційне оскарження судових рішень. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6

у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Дарницького районного суду м. Києва.

05 червня 2023 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід суддів Верховного Суду: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Фаловської І. М., яка обґрунтована тим, що існують обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів, так як, на їх думку, зазначена колегія суддів Верховного Суду безпідставно поновила представникові ОСОБА_5 - ОСОБА_6 строк на касаційне оскарження, оскільки будь-яка заява від ОСОБА_5 чи її представника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень відсутня. У касаційній скарзі

не зазначено дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, а також не надано доказів, що підтверджують дату отримання його копії. Вказують, що касаційна скарга подана заявником ОСОБА_5 , а не її представником ОСОБА_6 , проте підписана ОСОБА_6 .

У касаційній скарзі не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, особи, яка подає касаційну скаргу ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_5 не може бути заявником, оскільки справа розглядається у порядку позовного провадження і відповідно до

статті 48 ЦПК України ОСОБА_5 є позивачем. Зазначають, що в колегії суддів не було підстав для відкриття касаційного провадження, а касаційна скарга мала бути залишена без руху. Крім того, Верховний Суд зобов`язаний був відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4

частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки відсутня заява про поновлення строку на касаційне оскарження з наведеними підставами для його поновлення.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 19 червня 2023 рокузаяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід колегії суддів Верховного Суду: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Фаловської І. М., у наведеній справі визнано необґрунтованою.

Заяву про відвід колегії суддів передано для вирішення іншому судді, який

не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому

частиною першою статті 33 ЦПК України.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 згідно із частиною третьою статті 40 ЦПК України передано для автоматизованого розподілу і згідно з протоколом від 21 червня 2023 року визначено судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Гульку Б. І.

Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстав для задоволення заяви про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Фаловської І. М. немає, оскільки доводи заявників не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності зазначеної колегії суддів.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (абзац перший частини третьої статті 40 ЦПК України).

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.

У частині одинадцятій статті 40 ЦПК України зазначено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,

від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

При цьому зміст заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 свідчить про незгоду з ухваленим вказаною колегією суддів судовим рішенням у справі № 753/17820/20-ц, які самі по собі

не можуть свідчити про неупередженість чи об`єктивність суддів, а є реалізацією суддями своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Враховується і те, що обґрунтованих сумнівів в неупередженості колегії суддів

не наведено, оскільки такі сумніви мають грунтуватися на фактичних обставинах, а не на припущеннях (рішення Європейського суду з прав людини від 26 вересня 2019 року у справі «Іліє проти Румунії»). Таких обставин і доказів заявники не навели і не надали.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід колегії суддів Верховного Суду: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Фаловської І. М., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Київська міська рада, Шістнадцята київська державна нотаріальна контора, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності у порядку спадкування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Дарницького районного суду м. Києва

від 13 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 08 листопада 2022 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Гулько