Провадження № 2/369/5261/23
РІШЕННЯ

Іменем України

31.10.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Соловюк В.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з жовтня 2015 року. Вона має сина ОСОБА_3 , 2009 року народження. За рішенням суду задоволено його заяву про усиновлення хлопчика та внесення відповідних змін до свідоцтва про народження. Але спільне життя з ОСОБА_2 не склалось, проживають окремо та рішенням суду їх шлюб розірвано. Після припинення спільного проживання ОСОБА_3 повністю відмовився від спілкування з ним. Це унеможливлює спільне проживання, піклування, виконання ним своїх обовязків та подальше спілкування вцілому. Враховую, що дитина не бажає з ним спілкуватись, вважає його сторонньою людиною, у дитини склались близькі стосунки з іншою людиною, з яким зустрічається його мати. У нього відсутній емоційний зв`язок з дитиною, тому усиновлення слід скасувати, що буде відповідати якнайкращим інтересам дитини.

Просив суд:

скасувати усиновлення ОСОБА_4 її усинвлювачем ОСОБА_5 за рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 09 жовтня 2019 року по справі 754/11758/19;

внести зміни до актового запису про народження по відділу реєстрації актів цивільного стану Деснянського управління юстиції у м.Києві №2344 від 13 серпня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом поновлення відомостей, записаних до усиновлення дитини та виключення з актового запису відомостей про усиновлювача ОСОБА_1 , змінити відомості про батька, вказавши батьком ОСОБА_6 , змінити прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_8 », змінити по-батькові з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_8 », інші відомості залишити без змін.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2023 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження.

10 жовтня 2023 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 , поданої її представником - адвокатом Скржешевським М.С., про визнання позову. Вказано, що за ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позовні вимоги. У даному випадку відповідачка ОСОБА_2 повністю визнає позовні вимоги про скасування усиновлення, тому на підставі ст.206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Оскільки відповідач подав заяву про визнання позову, така заява не порушує права сторін та третіх осіб, суд вирішив розглянути справу у підготовчому судовому засіданні.

При розгляді справи представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задоволити позов.

У підготовче судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача направив суду заяву про визнання позову. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання представники служби у справах дітей Вишневої міської ради Бучанського району Київської області не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Просили суд розглянути справу за їх відсутності, вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії

справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

При розгляді справи судом встановлено, що батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 28 років (копія повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.06.2015 року).

ОСОБА_1 з 07.10.2015 року перебувавав у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , яке видане 07.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за №1633.

Від вказаного шлюбу у подружжя є спільна дитина - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , яке видане 20.05.2016 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис за № 1574 від 20.05.2016 року.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 09 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про усиновлення задоволено. Усиновлено ОСОБА_1 дитину - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зобов`язано Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису №2344 від 13.08.2009 року, про народження дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказавши його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; змінити прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_4 », по-батькові дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_4 »; власне ім`я, дату та місце народження дитини, відомості про матір дитини залишити без змін. (справа 754/11758/19).

На підставі рішення суду отримано свідоцтво про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де батьками дитини вказані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 вересня 2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрований 21 грудня 2002 року 07 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №1633 - розірвано (справа 369/10918/21).

Відповідно до змісту статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Зазначені положення закріплені в статті 207 СК України.

У частині 1 статті 238 СК України визначено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

Отже, в контексті положень про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство.

Згідно із статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 5 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ратифіковано Законом № 3017-VІ (3017-17) від 15 лютого 2011 року із застереженням та заявою) усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 роз`яснено, що усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно пункту 13 вказаної постанови усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов`язків.

Отже слід зробити висновок про те, що однією з головних критерій щодо забезпечення усиновленої дитини духовним та фізичним розвитком є сім`я. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розвиток дитини, її виховання базується насамперед сімейному вихованні.

Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому, насамперед, стабільними, незмінними повинні бути самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. З метою недопущення порушення інтересів дитини частиною 1 статті 238 СК України визначено виключений перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення.

Звертаючись до суду, позивач обґрунтував позовні вимоги тим, що після припинення спільного проживання його та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 повністю припинив з ним спілкування. Сторони по справі проживають окремо, шлюб розірвано. Дані обставини визнані відповідачем.

Оскільки позивач з дитиною не спілкується, суд вважає доведеними та судом установлено такі обставини, які дають підстави уважати, що усиновлення суперечить інтересам дитини. Відсутні докази того, що скасування усиновлення може завдати моральних страждань дитині, що є неприпустимим.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених частиною 1 статті 238 СК України, для скасування усиновлення.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 202-215, 328, 391, 655 ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дитини задоволити.

Скасувати усиновлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усиновлювачем ОСОБА_1 за рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 09 жовтня 2019 року по справі 754/11758/19.

Внести зміни до актового запису про народження №2344 від 13 серпня 2019 року, здійсненого відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом поновлення відомостей, записаних до усиновлення дитини та виключення з актового запису відомостей про усиновлювача ОСОБА_1 , змінити відомості про батька, вказавши батьком дитини ОСОБА_6 , змінити прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_8 », змінити по-батькові з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_8 », інші відомості про дитину залишити без змін.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2023 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ