Справа № 214/519/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 травня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФАКТОРІНГС», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Виноградова Владислава Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 501, вчинений 20.05.2021 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Виноградовою Владиславою Юріївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» заборгованості.

В обґрунтування пред`явлених вимог зазначила наступне. У грудні 2021 року він не зміг зняти заробітну плату зі своєї банківської карти. Після спілкування із співробітниками банку, йому стало відомо, що на його банківську карту, на яку надходить заробітна плата, накладено арешт постановою державного виконавця в межах примусового виконання виконавчого документу. Зазначена інформація для нього стала неприємною несподіванкою, адже жодних судових рішень або будь-яких інших документів, з яких можливо б було встановити наявність виконавчих документів, на підставі яких на його рахунки або ж банківські карти могло бути накладено арешт, на його адресу не надходило. 06 грудня 2021р. він встановив на свій телефон додаток «Дія» та отримав інформацію про наявне щодо нього виконавче провадження в роботі у Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської обл. Русецької Оксани Олександрівни щодо примусового виконання виконавчого напису №501, вчиненого 20.05.2021 р., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Виноградовою Владиславою Юріївною про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФАКТОРІНГС», Вважає, що зазначений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, так як він вчинений з порушенням діючого законодавства, зокрема, позивачем не укладалися кредитні договори із ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС», а отже документи, які надані для вчинення виконавчого напису, в будь-якому разі не свідчать про безспірність заборгованості. Очевидно, що стягувачем за таких обставин не надано доказів видачі кредиту та сплати заборгованості; також за цих обставин є сумнівним період, за який стягується заборгованість. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31.01.92 при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачою відповідно до ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Згідно приписів статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що дня виникнення права вимоги плинуло не більше трьох років. Згідно з ч. 2 ст. 87 вказаного закону Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 2.3 розділу II Глави 16 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення умов кредитного договору, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих боржнику повідомлень. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в кредитному договорі адресу. Таким чином, законодавство забезпечує право боржника на захист його інтересів шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Позивач не отримував жодної вимоги від ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» про усунення порушень, зокрема про погашення заборгованості за основним зобов`язанням, передбаченим кредитним договором, відсотками чи штрафними санкціями, ні поштовим направленням, ні під розписку, ні в жоден інший спосіб передбачений Законом, в тому числі за 30 днів до вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису. Ця обставина приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю. була проігнорована. За правилами, встановленими пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Враховуючи викладене відповідач не мав законних підстав для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості, а останній - підстав для вчинення такого напису, через порушення приписів статті 88 Закону «Про нотаріат». Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю., при вчиненні виконавчого напису, стягнута заборгованість на користь «ФК «ФАКТОРІНГС» за відсутності доказів отримання боржником (позивачем по справі) письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором і відсутності спору, що, безумовно, було додатковою підставою для нотаріуса відмовити відповідачеві у вчиненні виконавчого напису за пунктом 1 глави 13 Порядку. Аналогічного висновку приходить і Верховний Суд в ухвалі від 15.04.2020р. по справі №554/6777/17 провадження 61-19494св18 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/ 88857174): «Колегія суддів вважає, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: Перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса. Другий етап вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Крім того, у відповідності до п. 3.1. глави 16 р. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 02.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно з п. 3.2 глави 16 р. ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно п. 3.4. глави 16 р. ІІ Порядку строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Пунктом 5 глави 16 р. ІІ Порядку передбачено викладення виконавчого напису, а саме: п. 5.1. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікат документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Пункт 5.2. Як виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. У відповідності до п. 2. Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі Перелік), такими документами, зокрема, є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що при здійсненні виконавчого напису нотаріус повинен пересвідчитись та перевірити безспірність заборгованості боржника, підтверджену належними документами. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечними, та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Отже, зважаючи на вищевикладене, слід дійти висновку, що приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Виноградова В.Ю. не мала підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення боргу за кредитним договором, попередньо не переконавшись та не отримавши, від документів, які б підтвердили, що вказана заборгованість є безспірною. Більше того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: «Для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення суми заборгованості.» Підставою для скасування постанови суд зазначає: «Однак, у пункті 2 Переліку відсутня вимога про надання нотаріусу документів, які б підтверджували повідомлення боржника кредитором про наявність заборгованості та необхідність її погашення, що безперечно є порушенням прав боржника. Водночас, доповнений Постановою розділ Переліку "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" дозволяє кредиторам без повідомлення боржника здійснювати "односторонній" розрахунок заборгованості та звільняє кредитора від обов`язку доведення безспірності боргу, його суми та факту прострочення. За таких обставин нотаріус не може здійснювати захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису». Тобто, починаючи від 22.02.2017 року будь-який виконавчий напис, вчинений лише за умови надання кредитором оригіналу кредитного договору та виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості, однак без доказів повідомлення боржника - суперечить закону. Як зазначалося вище, позивач не отримував жодних вимог від ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» про виконання зобов`язань. Враховуючи, що нотаріус вчинив виконавчий напис за відсутності доказів отримання боржником (позивачем по справі) письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, можна зробити висновок, що оспорюваний виконавчий вчинено з порушенням вимог п. 2.3 розділу II Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та приписів статті 88 Закону України «Про нотаріат», а тому його необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Вищевказане свідчить про спірність вимог відповідача, а тому їх розгляд мав би відбуватися лише у позовному провадженні, яке передбачає змагальність учасників процесу та право надання його учасниками доказів на підтвердження своїх вимог або заперечень, та встановленням усіх обставин справи судом в судовому засіданні. Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов`язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. Поряд з цим, у позивача є всі підстави припускати, що до суми стягуваної за оспорюваним виконавчим написом, нотаріусом безпідставно були включені витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису. Таким чином, заборгованість, що стягується згідно оспорюваного виконавчого напису, в будь-якому разі не може вважатися безспірною. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру.

В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на подавав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за згодою представника позивача судом проведено заочний розгляд справи.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Виноградова В.Ю. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О., в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: інформація про виконавче провадження (а.с. 6-8), постанова про відкриття провадження (а.с. 9), заява (а.с. 76), виконавчий напис (а.с. 77).

Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом. Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: інформацію про виконавче провадження (а.с. 6-8), постанова про відкриття провадження (а.с. 9), заяву (а.с. 76), виконавчий напис (а.с. 77), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме вчинення виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження.

Суд, відповідно до с.78 ЦПК України вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

20.05.2019 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю., вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 501, в якому зазначено, що ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором «Автопакет» № 811011/ФЛ від 08.05.2008 року, який укладений між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» та згідно виписки з рахунку боржника від 20.05.2021 року становить 441 944,19 грн. та складається з: 322 587,00 грн. - основного боргу та 119 357,19 грн. - процентів, та ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» є стягувачем, право вимоги перейшло на підставі договору про відступлення права вимоги №GL2N78546 від 08.05.2020 року, який укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС». Строк платежу за кредитним договором «Автопакет» № 811011/ФЛ від 08.05.2008 року настав. Боржником допущено прострочення права вимоги. Стягнення проводиться за період з 01.06.2018 року по 19.05.2021 року. Розмір плати, сплачений стягувачем у розмірі 4 419,44 грн, підлягає стягненню з боржника. Вказані обставини встановлені виконавчим написом (а.с. 77).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. від 28.09.2021 року, за заявою ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС», відкрито виконавче провадження № 66960455 із примусового виконання виконавчого напису № 501, виданого 20.05.2021 року приватним Дніпропетровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю., що встановлено постановою (а.с. 9).

Письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором позивач не отримував, що встановлено поясненнями позивача, викладеними у змісті позову.

В судовому засіданні також не здобуто доказів, які б підтверджували заборгованість боржника, тобто позивача.

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються ЦК України, Законами України «Про нотаріат».

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як слідує зі ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», п.п.1.1, 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (із змінами, внесеними згідно з постановами КМУ № 2075 від 11.11.99, № 693 від 24.04.2000, № 1602 від 29.11.2001, № 662 від 26.11.2014).

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Вказані приписи кореспондуються з підпунктами 1.1, 1.2. п. 1, 3.1. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню Перелік документів, в редакції згідно постанови КМУ № 1602 від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку документів, редакції згідно постанови КМУ № 1602 від 29.11.2001, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, відповідно до підпунктів 5.1, 5.2 п. 5 «Викладення виконавчого напису» глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Безспірний борг це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів с.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так саме має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Судовим розглядом встановлено, що 20.05.2021 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю., вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №501, згідно якого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» стягнуто заборгованість за кредитним договором «Автопакет» № 811011/ФЛ від 08.05.2008 року, укладеним ОСОБА_1 з ПАТ «КБ «Надра», в сумі 441 944,19 грн. за період з 01.06.2018 року по 19.05.2021 року.

Судом встановлено, що позивач не був повідомлений про вимогу кредитора.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року було сформовано узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні та вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі».

В судовому засіданні також не здобуто доказів, які б підтверджували заборгованість боржника, тобто позивача.

Суд приймає до уваги такі доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності, відповідач не скористався.

Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що заборгованість боржника не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Отже, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст. 13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, суд вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі вимоги, яка не є безспірною, без дотримання порядку врегулювання питання погашення заборгованості до стягнення та лише з формалізованим підходом до визначеної законом процедури і перевірки поданих стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком, у зв`язку з чим цей напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Таким чином, суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 15, 16 ЦК України звернувся до суду за захистом свого права.

Також суд враховує, що задоволення позову буде відповідати такому, передбаченому ст. 2 ЦПК України завданню цивільного судочинства, як справедливе вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушеного права позивачки.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп., а також судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 496 грн. 20 коп., тобто 1 488 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат", ст. ст. 2, 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 137, 141, 158, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФАКТОРІНГС», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Виноградова Владислава Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20.05.2021 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Виноградовою Владиславою Юріївною, зареєстрований в реєстрі за номером 501, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФАКТОРІНГС» на загальну суму 441 944,19 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФАКТОРІНГС» (ідентифікаційний код 40298218, м. Київ, бул. Дружби Народів, 14-16) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1 488 грн. 60 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов