ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/2175/22Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н. В.
Провадження № 22-ц/817/344/23 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Дикун С.І.

Суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

за участі секретаря - Романська К.М.

учасників справи - представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Ієговської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №608/2175/22 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова група «ТАС», за участі третьої особи ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою та страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання, ухваленого суддею Яковець Н.В., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою в розмірі 78000 (сімдесят вісім тисяч) гривень, а також страхового відшкодування, пов`язане із витратами на поховання у розмірі 21130 (двадцять одна тисяча сто тридцять) гривень.

В обґрунтування вимог вказала, що 16 грудня 2021 року близько 23 год. 30 хв на 251 км. + 800 м. автодорозі «Київ-Чоп», відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 керуючи вантажним автомобілем марки Mersedes Benz Atego», р.н. НОМЕР_1 , здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем марки «Тоуоtа Rаv 4» р.н. НОМЕР_2 здійснив переїзд вищевказаного пішохода. Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці. Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000834 від 17 грудня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

17.11.2022 року старший слідчий слідчого відділу Новоград-Волинського районного відділу поліції ГУ Національної поліції України в Житомирській області ст. лейтенант поліції Климчук В.В. виніс постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження. Траспортний засіб марки «Тоуоtа Rаv 4» р.н. НОМЕР_2 забезпечений страховиком Приватним акціонерним товариством «Страхова группа «ТАС» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.12.2021 № ЕР/207146401. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Mersedes Benz Atego», р.н. НОМЕР_1 застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-206885098. Вона є матір`ю загиблого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 представник по довіреності ОСОБА_5 подав на адресу ПАТ «Страхова група «ТАС» та ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заяву на виплату страхового відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою в сумі 78 000 грн. та заяву на виплату страхового відшкодування пов`язаного із витратами на поховання в сумі 21 130 грн. За результатом розгляду поданих документів Відповідач листом від 03.10.2022 № 13497/7122 надав відповідь, якою повідомив про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування та відмовив у повному розмірі. Підставою для відмови зазначено, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 17.12.2021 № 000834 забезпечений транспортний засіб «Тоуоtа Rav4», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 здійснив наїзд на пішохода після наїзду вантажним автомобілем «МЕRСЕDЕS» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , а в постанові не встановлено причинного зв`язку між наїздом забезпеченого транспортного засобу та смертю пішохода.

Вважає відмову відповідача щодо виплати страхового відшкодування пов`язаного із витратами на поховання та моральну шкоду безпідставною та такою, що грубо порушує її права. З огляду на наведене, просить позов задовольнити.

Рішенням Чортківського районного суду від 25 січня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова группа «ТАС» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) страхове відшкодування пов`язане із заподіяною моральною шкодою в розмірі 78000 (сімдесят вісім тисяч) гривень, а також страхове відшкодування пов`язане із витратами на поховання у розмірі 21130 (двадцять одна тисяча сто тридцять) гривень.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова группа «ТАС» () на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України - 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят один) грн. судового збору.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова группа «ТАС» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) - 20 000 (двадцять тисяч) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Страхова группа «ТАС» подало апеляційну скаргу на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 січня 2023 року року про скасування рішення суду та відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи.

Посилається на те, що позивачем не надано жодних доказів, що шкода життю пішохода ОСОБА_3 завдана саме діями водія ОСОБА_4 під час експлуатації автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , тобто наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_4 та смертю ОСОБА_3 , а не вантажного автомобіля «MERCEDES-BENZ ATEGO 817L», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 із завантаженням 3 тоннами вантажу, який перший здійснив наїзд на пішохода, після чого автомобіль «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснив переїзд тіла пішохода без ознак життя.

Зазначає, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 17.12.2022р. пішохід ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння та перебував на проїзній частині у сидячому положенні, що призвело до його збиття автомобілем «MERCEDES-BENZ ATEGO 817L», реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 після чого переїздом тіла указаного пішохода автомобілем «TOYOTA RA V4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Постановою про закриття кримінального провадження від 17.12.2022р. встановлено, що водій вантажного автомобіля «MERCEDES-BENZ ATEGO 817L». реєстраційний номер НОМЕР_1 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_3 та водій автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_2 не мав технічної можливості уникнути переїзду на тіло пішохода.

Вважає вимоги позивача про стягнення страхового відшкодування безпідставними та необґрунтованими, оскільки у діях потерпілого вбачається непрямий умисел та наявний факт непереборної сили, що спричинило на нього наїзд автомобілями, тому є підстави для скасування судового рішення.

Окрім того, лише в разі встановлення, що відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, тобто кожний страховик здійснює по 50% страхового відшкодування,

Зазначає, що позивачем безпідставно та необґрунтовано встановлено вартість правової допомоги в розмірі 20000,00 грн. З відзивом на позовну заяву АТ «СГ «TAC» було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яке було безпідставно проігноровано Чортківським районним судом.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ієговська А.О. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, вказуючи, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову. Посилання апеляційної скарги про безпідставне стягнення страхового відшкодування із ПАТ "Страхова Група "ТАС", вважає надуманим, з урахуванням того, що смерть потерпілого ОСОБА_3 була заподіяна внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки - «Тоуоtа Rav4», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 та вантажного автомобіля «МЕRСЕDЕS» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . А тому, на підставі ч.2 ст. 1188 ЦК України, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини та в солідарному порядку з огляду на положення ч.1 ст.1190 ЦК України. У такому випадку позивачка має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх володільців транспортних засобів, так і від будь-кого з них окремо. Чим і скористалася позивачка, заявивши позов до ПАТ "Страхова Група "ТАС", у якій було застраховано автомобіль - «Тоуоtа Rav4», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . Окрім того, адвокат просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в апеляційному суді у розмірі 6000 грн, про що подала детальний опис робіт (надання послуг) від 05 червня 2023 року.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представниця позивачки ОСОБА_1 - адвокат Ієговська А.О. в режимі відеоконференції заперечила апеляційну скаргу ПАТ "Страхова Група "ТАС" та просила її відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Інші учасники, будучи належно повідомленими про розгляд справи у суді, у судове засідання не направили представників, що в силу ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасницю справи, дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, відзиву на апеляційні скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ "НАСК "Оранта" підлягає до задоволення, а рішення суду підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене та ціну позову у даній справі - 99130 грн. розгляд справи повинен проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, однак із врахуванням обставин справи, для з`ясування яких, справу розглянуто з викликом учасників.

Судом встановлено, що 16 грудня 2021 року близько 23 год. 30 хв на 251 км. + 800 м. автодорозі «Київ-Чоп», відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 керуючи вантажним автомобілем марки «Mersedes Benz Atego», р.н. НОМЕР_1 , здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем марки «Тоуоtа Rаv 4» р.н. НОМЕР_2 здійснив переїзд вищевказаного пішохода. Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці. Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000834 від 17 грудня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 . Батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть виданим Великомостівською міською радою 20.12.2021 серія НОМЕР_6 підтверджується факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою старшого слідчого СВ Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області Климчука В.В. 17 грудня 2022 року було закрито кримінальне провадження №0000834 внесене в реєстр 17 грудня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях водіїв ОСОБА_10 та ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Із постанови вбачається, що допитана в якості свідка водій ОСОБА_10 пояснила, що 16.12.2021 року приблизно о 23 год 45 хв вона рухаючись на автомобілі «Mersedes Benz Atego», р.н. НОМЕР_1 з вантажем близько 3 тонн та рухаючись по лівій смузі автодороги "Київ-Чоп" у напрямку м.Житомира зі швидкістю близько 70 км/год, наближаючись до с. Пищів, Н.Волинського району, раптово для себе побачила людину, яка сиділа поруч із лінією 1.5 ПДР України в її лівій смузі руху, виявивши пішохода, вона застосувала гальмування і вивернула кермо автомобіля праворуч та зупинилась в правій смузі; в подальшому водіїв автомобілів, які зупинились у місці пригоди, вона попросила викликати ШМД та працівників поліції; постраждалий пішохід вже не подавав ознак життя.

Допитаний в якості свідка водій ОСОБА_4 показав, що 16.12.2021 року автомобілем «Тоуоtа Rаv 4» р.н. НОМЕР_2 виїхав із м.Львова по напрямку м.Києва. Близько 23 год 30 хв він проїжджав поблизу с.Пищів в лівій смузі руху відчув, що наїхав на щось та почав гальмувати, коли вийшов із своєї машини, то невідома жінка з вантажного автомобіля повідомила, що вона під час руху збила невідомого їй чоловіка, який за невідомих обставин стояв на четвереньках посеред траси.

Постановою встановлено, що з технічної точки зору, в причиновому зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної ДТП є наявність на проїзній частині в темну пору доби малопомітної перешкоди (пішохода ОСОБА_3 ) з моменту виявлення якого водій «Mersedes Benz Atego», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 та водій «Тоуоtа Rаv 4» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 не мали технічної можливості уникнути наїзду.

Враховуючи те, що тілесні ушкодження пішохід ОСОБА_3 отримав сам по своїй вині, грубо порушивши вимоги Правил дорожнього руху та відповідно до експертних висновків дії пішохода ОСОБА_3 перебувають у причиновому зв`язку з дорожньо-траспортною пригодою та її наслідками, тому в діях водіїв ОСОБА_10 та ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи №274 від 02.02.2022 року смерть ОСОБА_3 настала від поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок у вигляді грубих обширних руйнувань кісток скелета та внутрішніх органів. З урахуванням характеру та локалізації вищеописаних тілесних ушкоджень, вони могли утворитися при ДТП з наїздом на тіло ОСОБА_3 та переїздами тіла його колесами транспортного засобу (засобів). При дослідженні крові з трупа ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,62 проміле, що відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеню.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 транспортного засобу «Mersedes Benz Atego», р.н. НОМЕР_1 застрахована в ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом №206885098.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 транспортного засобу «Тоуоtа Rаv 4» р.н. НОМЕР_2 застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) за полісом №207146401.

12 січня 2022 р позивачкою ОСОБА_1 через представника "Автопоміч «Адвокати та експерти по ДТП» подано заяву про виплату страхового відшкодування до відповідача. Проте, відповідач ПАТ «Страхова група «ТАС»» своїм листом відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що кримінальне провадження закрите, не встановлено причинового зв`язку між наїздом забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 та смертю пішохода. (а.с.31)

Позивачкою ОСОБА_1 через представника "Автопоміч «Адвокати та експерти по ДТП» також було подано заяву про виплату страхового відшкодування до ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у якому останній відмовив з підстав відсутності у кримінальному провадженні інформації про причинно-наслідковий зв`язок між контактом загиблого із застрахованим автомобілем «Mersedes Benz Atego», р.н. НОМЕР_1 та смертю ОСОБА_3 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для відшкодування позивачці моральної шкоди, завданої загибеллю сина.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з цим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до поняття «шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого», включає, зокрема, моральну шкоду.

Пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`порядку.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року в справі № 554/858/19.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах: від 05 червня 2019 року в справі № 466/4412/15-ц, від 15 серпня 2019 року в справі № 756/16649/13-ц, від 02 жовтня 2019 року в справі № 447/2438/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 601/1304/15-ц.

Підставами звільнення особи, що порушила зобов`язання, від відповідальності, непереборна сила характеризується двома ознаками: надзвичайністю та невідворотністю, у зв`язку з чим сама по собі відсутність технічної можливості уникнути наїзду вказаним ознакам не відповідає, оскільки причинно пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки та особливостями його експлуатації.

Відповідно до пункту 4.14 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; в) допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей дошкільного віку на проїзну частину; г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження; ґ) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху; д) рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку.

Відповідно до частини другої статті 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини третьої статті 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

У абзаці 1 пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб (абзац 1 пункту 36.3.статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) зазначено, що:

«42. Припис пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV розрахований на випадки, якщо: 1) шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; 2) остання є неподільною (як-от у випадках із завданням шкоди здоров`ю чи моральної шкоди). Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали.

47. Отже, у разі, якщо потерпілий від взаємодії джерел підвищеної небезпеки, що стала наслідком неправомірних дій або бездіяльності власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, заявить вимогу про відшкодування неподільної шкоди (як-от шкоди, завданої здоров`ю, моральної шкоди) одним із таких власників (володільців), і той відшкодує цю шкоду у повному обсязі, він отримає право зворотної вимоги до інших власників (володільців) у відповідній частці. За змістом припису пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV частки відповідальних за завдання неподільної шкоди страхувальників (їхніх страховиків або Моторного (транспортного) страхового бюро України) є рівними».

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Заявляючи позовні вимоги до відповідача - АТ "СГ "ТАС", позивачка вказувала, що особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина 2 ст.1188 ЦК). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Тому позивачка скориставшись своїм правом вибору боржника, звернулась із вимогами саме до АТ "СГ "ТАС", у якого була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 - водія, а отже, має право на відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі.

За такого суб`єктного складу суд задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується із визначенням відповідачем однієї страхової компанії - АТ "СГ "ТАС", зважаючи на обставини даної справи.

Посилання представника позивачки, що шкода завдана внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, а тому страховики відповідають перед потерпілим у солідарному порядку не відповідає дійсності, оскільки у даному випадку взаємодія джерел підвищеної небезпеки відсутня, що вбачається із обставин справи, відповідно до яких на пішохода ОСОБА_3 , який грубо порушив Правила дорожнього руху, перебував у стані алкогольного сп`яніння на проїзній частині автотраси у сидячому положенні в темну пору доби без опізнавальних знаків, що призвело до його збиття автомобілем «MERCEDES-BENZ ATEGO 817L», реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 - застрахований у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», після чого тіло указаного пішохода переїхав автомобіль «TOYOTA RA V4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 ,- застрахований у компанії відповідача ПАТ "Страхова Група "ТАС", що вбачається постанови старшого слідчого СВ Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області Климчука В.В. 17 грудня 2022 року, якою закрито кримінальне провадження №0000834. Постановою встановлено, що тілесні ушкодження пішохід ОСОБА_3 отримав сам по своїй вині, грубо порушивши вимоги Правил дорожнього руху та відповідно до експертних висновків дії пішохода ОСОБА_3 перебувають у причиновому зв`язку з дорожньо-траспортною пригодою та її наслідками, тому в діях водіїв ОСОБА_10 та ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Разом із тим, позивачка посилалася та суд визнав у висновках, що в діях пішохода ОСОБА_3 була необережність.

Відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, встановивши фактичні обставини справи, від яких залежить правильність вирішення спору, дійшов висновку про те, що судове рішення безпосередньо стосується прав та інтересів ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яка не була залучена до участі у справі в якості відповідача, що є порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Питання про склад осіб, які беруть участь у справі, судом першої інстанції вирішено не було, а суд апеляційної інстанції позбавлений такої процесуальної можливості, внаслідок чого у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова група «ТАС», за участі третьої особи ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою та страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання слід відмовити.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" задовольнити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 січня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою в розмірі 78000 грн., а також страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання у розмірі 21130 грн., відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 19 червня 2023 року.

Головуюча: Дикун С.І.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.