ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5166/23 Справа № 227/477/21 Суддя у 1-й інстанції - Здоровиця О.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи:

заявник - ОСОБА_1

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське»

заінтересована особа - відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Сакун Віталій Анатолійович на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2023 року, винесену суддею Здоровицею О.В. в м.Добропілля Донецької області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення складено відсутні),

ВСТАНОВИВ

Заявник 20.03.2023 року звернувся до суду із заявою, в якій просив в рамках цивільної справи ЕУНСС №227/477/21 видати дублікати виконавчих листів, які були видані на підставі прийнятого у справі 02.04.2021 року рішення за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі, моральної шкоди.

Обґрунтовуючи заяву зазначив, що у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за адресою м.Краматорськ, бул.Машинобудівельників, 32, відкриті виконавчі провадження ВП НОМЕР_1, ВП НОМЕР_2, ВП НОМЕР_3 на підставі виконавчих листів, які були видані Добропільським міськрайонним судом Донецької області у справі ЕУНСС №227/477/21.

18.03.2023 року заявником було подано заяву виконавцю на повернення виконавчого листа на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець повідомив що не може повернути виконавчий лист у зв`язку із його втратою, про що надасть довідку. Отже, зазначаючи про те, що виконавчі листи є втраченими просив видати їх дублікати.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Сакуна Віталія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа, заінтересовані особи - відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, (боржник) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське».

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Сакун В.А., будучи незгодним з ухвалою суду подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, просить його скасувати та видати дублікати виконавчих листів за рішенням Добропільского міськрайонного суду Донецької області від 02.04.2021 року по справі №227/477/21.

При цьому, скаржник зазначає, що суд не виконав належного контролю за виконанням судового рішення та відмовив заявнику з формальних причин, які заявник не міг подолати з об`єктивних причин. Вказує, що суду була подана копія заяви про повернення виконавчого листа, докази направлення цієї заяви, копії скарг на бездіяльність державного виконавця в порядку ст.74 Закону України «Про виконавче провадження». Вказує, що заявник зазначив та посилався на відсутність комунікацій та зворотного зв`язку з державним виконавцем, що не було прийнято судом до уваги.

Також скаржник вважає, що суд неналежно розглянув клопотання про витребування доказів від 29.03.2023, де заявник зазначав належні обґрунтовані об`єктивні причини неможливості подання доказів знищення виконавчого листа та просив суд витребувати їх у державного виконавця, проте суд, знов таки з формальних причин відмовив у задоволенні цього клопотання.

Скаржник наголошує на тому, що суд не перевірив чи виконано рішення суду повністю чи частково, а лише розглянув клопотання державного виконавця, яке не містило інформації щодо виконання рішення суду, але містило підстави для з`ясування чи дійсно знищено виконавчий документ, оскільки державний виконавець зазначив, що будівля відділу за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходились усі виконавчі провадження та інші документи у паперовому вигляді частково зруйнована та з 20.06.2022 року відділ ДВС змінив місце свого розташування. Суд першої інстанції не надав цьому належної уваги та в сукупності з клопотанням заявника не витребував у державного виконавця відомості, які просив у клопотанні заявник, що потягло за собою неналежний розгляд справи та неналежні висновки суду.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Добропільського міськрайонного суду Донецької області знаходилась цивільна справа 227/477/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час розрахунку при звільненні, моральну шкоду.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02.04.2021 року, яке було прийнято в рамках цивільної справи №227/477/21, на користь ОСОБА_1 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2019 року по грудень 2020 року в розмірі 189 756,77 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн, а всього суму в розмірі 199 756,77 грн.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 08.05.2021 року.

08.04.2021 року у цивільній справі №227/477/21 було видано стягувачу виконавчий лист щодо негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 21 821,78 грн, який було пред`явлено до примусового виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.96).

11.05.2021 року у даній справі стягувачу видано ще 2 виконавчих листа, які було пред`явлено до примусового виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.98).

Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП), яка надана суду заявником вбачається, що станом на 29.03.2023 року у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на примусовому виконанні знаходились три виконавчі провадження за якими боржником є ТОВ «Краснолиманське», стягувачем - ОСОБА_1 , а саме НОМЕР_1(з 20.04.2021 року), ВП НОМЕР_3(з 18.05.2021 року) та ВП НОМЕР_2(з 18.05.2021 року).

В заяві заявник посилався на те, що 18.03.2023 року ним було подано заяву до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про повернення виконавчого листа на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», проте, державний виконавець повідомив йому про неможливість повернути виконавчий лист у зв`язку із його втратою.

Зі змісту клопотання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюка М.Ю. від 30.03.2023 року, судом встановлено, що в результаті збройної агресії Російської Федерації відносно України будівля відділу за адресою АДРЕСА_1 , де знаходились всі виконавчі провадження та інші документи у паперовому вигляді, була частково зруйнована та з 20.06.2022 року відділ ДВС змінив місце свого розташування (Кіровоградська область, м.Кропивницький, вул.Преображенська, 2) та перейшов на дистанційну роботу на період дії воєнного стану.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову заявнику у видачі дублікатів виконавчих листів, виходив з наявності не завершених виконавчих проваджень (ВП НОМЕР_3, ВП НОМЕР_2, ВП НОМЕР_1), а також відсутності достовірної інформації про те, що відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внаслідок збройної агресії РФ з 24.02.2022 року, не вдалося здійснити вивезення виконавчих проваджень з м.Краматорськ та забезпечити їх збереження, тому доводи заявника про втрату виконавчих листів, виданих в рамках цивільної справи №227/477/21 від 02.04.2021 року, є лише припущенням, що виключає можливість видачі заявнику (стягувачу) дублікатів виконавчих документів, оскільки такі видаються лише в разі їх втрати.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст.446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, пунктом 17.4 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України визначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, провадження № 61-29св17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11, провадження № 61-41846св18.

Верховний Суд виходить з того, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі №2-824/2009, провадження №61-5388св18.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Матеріалами справи встановлено, що на час розгляду судом першої інстанції заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Сакун В.А. та ухвалення рішення 30 березня 2023 року про відмову у видачі дублікату виконавчого листа, суду першої інстанції не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували втрату виконавчого документу.

Доводи скаржника про те, що суд неналежно розглянув клопотання про витребування доказів від 29.03.2023 та не витребував у державного виконавця відомості про втрату (не втрату) виконавчого листа за рішенням, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вмотивованою ухвалою суду від 30 березня 2023 року клопотання Сакуна В.А. про витребування доказів було залишено без розгляду з підстав пропуску строку на подачу цього клопотання.

В ухвалі суд зазначив, що заява про видачу дублікату виконавчого документа була подана до суду 20.03.2023 року, тоді як клопотання про витребування доказів лише 29.03.2023 року. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що обґрунтування того чому вказане клопотання не було подане вчасно (разом з заявою про видачу дублікату виконавчого листа) заявник у клопотанні не зазначив, а лише вказав, що він скаржився до начальника виконавчої служби з приводу не повернення йому виконавчого листа за його заявою, що явно не свідчить про те, що вказаний документ є втраченим.

10 квітня 2023 року до суду апеляційної інстанції представником Сакуном В.А. подано клопотання про долучення доказів втрати виконавчих листів, які були отримані вже після постановлення судом оскаржуваної ухвали, а саме: постанови державного виконавця від 04.04.2023 про повернення стягувачу в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 виконавчого документу; копію відповіді на заяви стягувача від 18.03.2023 року (вх. №1449, вх.№1543) №2539 вих від 05.04.2023 року; копію довідки №2540 вих від 05.04.2023 року щодо неможливості надіслати оригінали виконавчих документів; копію відповіді на скаргу стягувача від 26.03.2023 року № б/н (вих №2541 від 05.04.2023 року), які не були досліджені судом першої інстанції при вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого документу, оскільки ці докази були прийняті після ухвалення судового рішення, тобто є новими доказами, які суд апеляційної інстанції не приймає, з огляду на наступне.

Частинами другою, третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

За змістом пункту 6 частини другої статті 356, частини третьої статті 367 та пункту 1 частини першої статті 376 ЦПК апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Отже, надані представником Сакуном В.А. додаткові докази, судом першої інстанції не витребовувались, не досліджувались, оскільки з`явились після ухвалення оскаржуваного судового рішення, у зв`язку з чим, з наведених вище підстав ці доказі не підлягають прийняттю та дослідженню апеляційним судом, а є підставою для повторного звернення до суду першої інстанції із заявою про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України

Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Сакун Віталій Анатолійович залишити без задоволення.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: