Справа №442/3675/23
Провадження №2/442/847/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючої судді Павлів З.С., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

Представник позивача адвокат Коцан Руслан Мар`янович звернувся од суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , 78750 грн. боргу за договором позики, 10256,29 грн. інфляційних збитків, 30130,96 грн. штрафних санкцій та 1927,54 грн. 3% річних, а всього: 121064,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.11.2021 ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 78750 грн., що дорівнювало 3000 доларів США за курсом на міжбанківському ринку станом на 04.11.2021 у зв`язку з чим цього ж дня було укладено договір позики. Між сторонами погоджено, що повернення мало відбуватися відповідно до графіку повернення боргу, що є додатком до договору №1 і є його невід`ємною частиною. На підтвердження факту здійснення позики грошових коштів ОСОБА_2 написав розписку від 04.11.2021, в якій вказав, що до 01.04.2023 зобов`язується повернути борг, однак ні згідно графіку повернення боргу, ні в кінцевий обумовлений строк відповідач жодних грошових коштів взагалі не повернув, тобто не виконав взятих на себе договірних зобов`язань. З таких підстав, позивачка змушена звертатись до суду з позовом про стягнення з відповідача неповернутих їй за договором позики котів. Крім цього, просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції, а саме: інфляційні збитки в сумі 10256,29 грн., пеня в сумі 30130,96 грн. та 3;% річних за користування грошовими коштами, що становлять 1927,54 грн. Водночас, просмить суд стягнути судові витрати на правничу допомогу.

Ухвалою від 02.06.2023 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 21.06.2023. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Дана ухвала надсилалась сторонам по справі.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 04.11.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики.

На підставі зазначеного договору ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 кошти в сумі 78750 грн., що дорівнювало 3000 доларів США за курсом на міжбанківському ринку станом на 04.11.2021.

Згідно п.2 зазначеного договору сторони домовились про те, що договір позики є безпроцентним, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 01.04.2023, повернення позики має відбуватися відповідно до графіку повернення боргу, що є додатком до договору позики №1 і є невід`ємною частиною договору позики.

На виконання умов договору (п.5) відповідачем надано власноручно написану розписку про одержання грошей.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно із частиною першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Вказаний висновок, викладений ВС у постанові від 12.11.2020 у справі №154/3443/18.

Підстав для неприйняття доводів позивача про те, що розписка не виконана відповідачем, відсутні.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Всупереч укладеному договору позики та вказаним нормам відповідач у встановлений строк не виконав покладені на нього зобов`язання та не повернув борг позивачу в розмірі 78750 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути вказану суму основного боргу.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно розрахунку, представленого представником позивача, розмір штрафних санкцій за невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань, а саме не повернення суми боргу в цілому, а також згідно графіку повернення боргу становить: 10256,29 грн. інфляційних збитків, 30130,96 грн. штрафних санкцій та 1927,54 грн. 3% річних.

Згідно із ч. 1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Три проценти річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення (або пред`явлення вимоги), помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році), що підтверджується правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладений в постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18.

Вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Крім того, Законом № 2120-IX доповнено розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" пунктом 61.

Вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті.

Також установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем".

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов в цій частині слід задоволити частково, та стягнути з відповідача інфляційних збитків, штрафних санкцій та 3% річних за період до введення в Україні воєнного стану, тобто до 24.02.2022, а саме: інфляційні витрати в розмірі 304,50 грн., штрафні санкції в розмірі подвійної облікової ставки в розмірі 239,77 грн. та 32,79 грн. 3% річних.

Позов майнового характеру задоволено на 65,5%, а тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1210,65 грн та професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн підлягають розподілу за правилами ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідно становить 792,97 грн судового збору та 3275 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 264, 274, 279 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 78750 гривень боргу за договором позики, 304,50 гривні інфляційні витрати в розмірі, 239,77 гривень штрафних санкції в розмірі подвійної облікової ставки в розмірі та 32,79 гривні 3% річних, 1210,65 гривень сплаченого судового збору та 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, а всього: 85537,71 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Павлів З.С.