Справа № 229/5722/21
Провадження № 22-ц/801/2409/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 рокуСправа № 229/5722/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Міхасішина І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №229/5722/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2023 року, яке ухвалене суддею Гончарук-Аліфановою О.Ю. у Хмільницькому міськрайонному суді Вінницької області, повний текст складено 16 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 07 липня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 191449507 на суму 6 250 грн строком на 23 дні зі сплатою 1,66 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

30 липня 2019 року сторони уклали Додаткову угоду до вказаного Договору, за змістом якої, у зв`язку з неможливістю виконання ОСОБА_1 умов Договору, продовжено строк, на який був наданий кредит, на 30 днів, зі сплатою з 30 липня 2019 року позичальником 1,66 процентів за користування кредитом.

Разом з тим, 28 листопада 2018 року між первісним кредитом та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 191449507 від 07 липня 2019 року.

У подальшому, 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «»ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 04 листопада 2020 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 17860,65 грн, з яких: 6249,25 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11611,40 грн - сума заборгованості за відсотками.

Відповідач порушила договірні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 21 118,15 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 6 249,25 грн, заборгованість по процентам - 11 611,40 грн, штрафи та пеня - 3 257,50 грн, які позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами: судовим збором - 2 270 грн та витратами на професійну правничу допомогу - 2 500 грн.

Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 вересня 2022 року позов задоволено.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 липня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення та заяву про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду від 20 вересня 2022 року.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 191449507 від 07 липня 2019 року в розмірі 9361,45 грн, з яких 6249,25 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3112,20 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також судовий збір в розмірі 998,80 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1100 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Таким чином, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду є неправомірним, оскільки позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових та/або електронних) перерахування грошових коштів на користь відповідача. Суд першої інстанції не звернув уваги, що укладений договір не підписаний електронним підписом, що не може свідчити про виникнення у зазначених осіб кредитних правовідносин. Також матеріали справи не містять доказів видачі одноразового цифрового підпису.

Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджували б наявність у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки первинний кредитний договір було укладено 07 липня 2019 року, відповідно ТОВ «Таліон Плюс» не могло набути право вимоги до відповідача за договором факторингу укладеним у 2018 році, тобто за рік до укладення договору кредиту та не могло в подальшому відступити право вимоги позивачу ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 грудня 2023 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже рішення суду в частині відмовлених позовних вимог, апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині рішення суду не оскаржується.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом встановлено, що 07 липня 2019 року ОСОБА_1 подала заявку ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на отримання кредиту, в якій вказала електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер телефону НОМЕР_1 , дату народження, серію та номер свого паспорта, РНОКПП.

07 липня 2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №191449507 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

За умовами договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 6250 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4. цього Договору.

Відповідно до п. 1.2. строк дії Договору починається з моменту його укладення та становить 23 дні. Кредит надається строком на 23 дні (п. 1.3. Договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,66 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору (п. 1.4. Договору).

Згідно з п. 1.5. з врахуванням положень п. 1.4. Договору позичальник сплачує ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» проценти за користування кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 605,90 відсотків річних.

Розрахунок сукупної вартості Кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.6. Договору).

Пунктом 2.2.2.1. Договору визначено, що позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим Договором.

У разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику пеню у розмірі 1,3% (одна ціла три десятих відсотки) від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості за кредитом (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п. 4.2 Договору сторони погоджуються, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений п. 1.3 Договору або додатковими угодами між сторонами зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 1.4 цього Договору процентна ставка менша ніж 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п. 1.4 - 1.5 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 1,70 (одна ціла сім десятих) за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту. Таким чином зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,70 розповсюджуються на весь, період фактичного користування кредитом з моменту укладення цього договору; при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п. 1.3 Договору.

Пунктом 4.3 сторони погодили, що проценти, нараховані згідно п. 4.2 Договору після закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору, є процентами, що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами, в розумінні частини другої статті 625 ЦК України.

Згідно з положеннями графіку розрахунків до Договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 8636,25 грн, яка складається з суми кредиту у розмірі 6250 грн та нарахованих процентів - 2386,25 грн, а термін платежу визначено 30 липня 2019 року.

Додатковою угодою від 30 липня 2019 року до Договору визначено, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов Договору та на підставі її звернення продовжено строк користування кредитом на 30 днів та починаючи з 30 липня 2019 року зі сплатою 1,66 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором.

Виконання Первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 6250 грн відповідачеві підтверджується платіжним Дорученням № fcb91d9a-5382-4173-92ac-2ef6e78d07c1 від 07 липня 2019 року.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 191449507 від 07 липня 2019 року, що підтверджується довідкою ТОВ «Манівео Швидка фінансова Допомога» № 17/07 від 02 липня 2021 року.

В подальшому, 05 серпня 2020 року між ТОВ «Талюн Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01.

Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 04 листопада 2020 року до Договору факторингу 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача в сумі 17860,65 грн, з яких 6249,25 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11611,40 грн - сума заборгованості за відсотками.

Загальна сума заборгованості позичальника за вищевказаним кредитним договором складає 6249,25 грн заборгованість по кредиту, 11611,40 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 3 257,50 грн - штрафи та пеня.

Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» зазначало, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання щодо сплати заборгованості, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом.

Відповідно до частин першої, другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір укладений у формі електронного документу, із застосуванням електронного підпису, для укладення якого позичальник подала відповідну заявку на кредит на сайті ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», в якій вказала свої персональні дані, зокрема прізвище, ім`я, по-батькові, номер телефону, адресу електронної пошти, паспортні дані, ідентифікаційний номер, що підтверджується відповідною роздруківкою з сайту.

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Отже заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Таким чином договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора № J4TVW789, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем не був би укладений. Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи відповідача у цій частині.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, не доведено, що вона не використовувала одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

Позивачем було надано суду платіжне доручення на переказ грошових коштів на банківську карту відповідача, банк платника АТ КБ «ПриватБанк».

Дане платіжне доручення містять прізвище одержувача - ОСОБА_1 , номер кредитного договору №191449507 від 07 липня 2019 року та суми кредиту в розмірі 6250 грн.

Скаржник жодним чином не спростувала недостовірність даних документів, жодних клопотань про витребування з АТ КБ «Приватбанк» фактичних даних щодо дійсності цього платіжного доручення, факту відсутності перерахування коштів саме на її платіжну картку, відсутність в неї карткового рахунку даного банку суду не заявляла, а в силу вимог змагальності цивільного процесу саме на неї покладається обов`язок спростування, наданих позивачем доказів.

Вищезазначене підтверджує факт отримання кредитних коштів у відповідності до вимог укладеного договору. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований та не оспорювався. Апеляційна скарга не містить доводів про необґрунтованість такого розрахунку.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що, вирішуючи спір, суд правомірно задовольнив частково позов.

Посилання апелянта на те, що на момент укладення договору факторингу право вимоги до відповідача ще не існувало, колегія суддів відхиляє, оскільки договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено предмет такого договору, в якому передбачено відступлення права вимоги, яке виникне майбутньому (майбутня вимога), а копії договорів факторингу та витягів з реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги.

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України).

З огляду на те, що в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, та відсутність доказів повернення отриманого кредиту, тому апеляційний суд доходить висновку про безпідставність апеляційної скарги.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 20 грудня 2023 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Міхасішин І.В.