КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 761/19037/20

номер провадження 22-ц/824/14854/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник апелянта ОСОБА_4.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 - Лютого Олега Віталійовича

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року /суддя Мальцев Д.О./

у справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа - Державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа - Державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори, відповідно до якого просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_3 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_2 /дані: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 / додатковий строк в чотири місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 91-94/ Вирішено питання судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позову.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що позивачка є рідною донькою ОСОБА_1 та при зверненні до суду із вказаним позовом знала про те, що він є особою, яка вважається такою, що прийняла спадщину, про що є відомості у матеріалах спадкової справи, при цьому свідомо не повідомила суд першої інстанції про коло спадкоємців. При цьому ним була прийнята спадщина, як спадкоємцем першої черги, до участі у справі він не був залучений. Щодо суті позову, зазначав, що позивачка мала безперешкодну можливість протягом шести місяців після смерті спадкодавця подати письмову заяву про прийняття спадщини, направивши таку заяву листом на адресу Першої київської нотаріальної контори. Зазначав, що має право на обов`язкову частку у заповіті (непрацездатний вдівець спадкодавця), яка становить 1/4 частку у спадковому майні покійної дружини. Водночас, ОСОБА_2 своїми діями всіляко перешкоджає у реалізації права власності на частку у спадковому майні, чинить перешкоди у користуванні нерухомим майном, яке входило до спадкової маси, не бажає встановити режим користування цим майном. У разі відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_1 мав би право на спадкування всієї спадкової маси покійної дружини.

Представники Київської міської ради Домбровська В.О. та О. Буханистий звернулись з відзивами на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що КМР не є належним відповідачем у даних правовідносинах, просили слухати справу за їх відсутності.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, зокрема і телефоном НОМЕР_2 , повідомила, що проживає в іншій місцевості, в судове засідання не прибуде, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за її відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, який з`явився у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог, на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є рідною матір`ю ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_3 .

25.12.1982 позивачка уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 », яке залишилось незмінним і після розірвання шлюбу - 02.12.1997 (Свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 , Свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_5 ).

26.07.2005 громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, а саме склала Заповіт, відповідно до якого належні їй житловий будинок з господарськими та побутовими надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 та земельну ділянку, що розташована за цією ж адресою заповіла ОСОБА_2 .

Заповіт посвідчено 26.07.2005 державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області Смоліною І.В., зареєстровано в реєстрі за №1932.

12.08.2016 громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, а саме склала Заповіт, відповідно до якого належну їй квартиру АДРЕСА_3 заповіла ОСОБА_2 .

Заповіт посвідчено 12.08.2016 державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області Герасименко Л.Ю., зареєстровано в реєстрі за №2-2113.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_6 , актовий запис № 16975).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло, у тому числі і зазначене у заповіті майно.

Позивачка звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від 18.06.2020 р.

Державний нотаріус Першої КДНК Мотицький І.Л. свою постановою від 18.06.2020 р. відмовив позивачці у вчиненні нотаріальної дії, а саме про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що позивачкою пропущено 6-ти місячний строк для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції керувався нормами ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, про те, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року до 31 серпня 2020 року в Україні було запроваджено карантин. Станом на день розгляду зазначеної справи карантинні обмеження не скасовані Урядом.

Крім того, листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітами від 26.07.2005 та 12.08.2016 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 , а також ту обставину, що частина шестимісячного строку для подання заяви для прийняття спадщини, яка відкрилась після померлої ОСОБА_3 припала на період, коли було запроваджено протиепідемічні заходи на території України, а також враховуючи обмеження державними та приватними нотаріусам прийому громадян на вказаний у постанові КМУ від 11 березня 2020 року № 211, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції допущено неповно з`ясування обставин справи - не визначено коло спадкоємців та заінтересованих осіб у спадщині, яка відкрилась після померлої ОСОБА_3 .

Встановлено, що при зверненні з даним позовом, позивачкою суду не повідомлено про коло спадкоємців, які закликані до спадкування в порядку статті 1241 ЦК України та вважаються такими, що прийняли спадщину у відповідності до норм частини 3 статті 1268 ЦК України, - а саме не повідомлено суду про батька ОСОБА_1 спадкоємця першої черги після покійної дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд першої інстанції при винесенні рішення по справі, досліджуючи матеріали витребуваної спадкової справи, зокрема заяву ОСОБА_2 про прийняття спадщини /а.с. 44 зворот/ в якій вказано, що згідно зі ст. 1241 ЦК України спадкоємцем є чоловік померлої ОСОБА_1 , повинен був би звернути увагу на існування ще одного спадкоємця першої черги та вчинити відповідну процесуальну дію по залученню його до участі у справі у якості відповідача.

Натомість, відповідачем вказана Київська міська рада.

Водночас, Київська міська рада не є належним відповідачем у справі, оскільки права та інтереси територіальної громади не порушено, від прийнятого судом рішення останні залишаться незмінними.

Київська міська рада здійснює відповідну діяльність виключно у порядку 1277 ЦК України - у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, КМР зобов`язана подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права й інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміну неналежного відповідача здійснюють у порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета й підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконують під час розгляду справи.

Апеляційним судом встановлено, що позов подано до неналежного відповідача, при цьому, позивач не могла не знати про існування спадкоємця першої черги - свого батька, суд першої інстанції, всупереч матеріалам спадкової справи, неналежність відповідача також не встановив.

У зв`язку з тим, що на даній стадії судового розгляду апеляційний суд позбавлений можливості здійснити заміну відповідача, у позові необхідно відмовити, роз`яснивши при цьому позивачці право звернення до належного відповідача у даному спорі - ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає 1261, 20 грн.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року - скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_2 /РНОКПП НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 / РНОКПП НОМЕР_7 / 1261, 20 грн.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: