Ухвала

23 червня 2023 року

м. Київ

справа № 756/5870/22

провадження № 61-2074 св 23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Лідовця Р. А., Воробйової І. А., Луспеника Д. Д. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року,

встановив:

1. У лютому 2023 рокуОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою у зазначеній справі на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року.

2. Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

3. Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2023 року, відкрите касаційне провадження у справі та витребувано з Оболонського районного суду м. Києва матеріали справи.

4. 16 червня 2023 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід суддів Верховного Суду Лідовця Р. А., Воробйової І. А. та Луспеника Д. Д. від розгляду справи № 756/5870/22.

5. У своїй заяві про відвід, посилаючись на пункти 3, 5 частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заявник вказує на те, що суддею Луспеником Д. Д. у справах № 759/13266/17 та № 756/12735/21, у яких заявник брав участь, було постановлено ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження та про відмову у перегляді справи за нововиявленими обставинами, що на думку заявника свідчить про упередженість судді Луспеника Д. Д. відносно нього.

6. Також заявник вказує на те, що суддями Лідовець Р. А. та Воробйовою І. А. були постановленні аналогічні ухвали у справі № 758/2979/18 у якій заявник брав участь в якості адвоката.

7. Крім цього також вказує на те, що колегією суддів ігноруються строки розгляду справи, передбачені вимогами статті 407 ЦПК України.

8. Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Лідовця Р. А. та Луспеника Д. Д.від участі у розгляді справи № 756/5870/22 визнано необґрунтованою, заяву про відвід суддів передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

9. Автоматизованою системою документообігу суду (протокол автоматизованого розподілу судової справі між суддями від 21 червня 2023 року) визначено суддю Пророка В. В. для розгляду зазначеної заяви.

10. Перевіривши наведені у заяві про відвід суддів доводи вважаю, що підстави підстави для її задоволення відсутні з огляду на таке.

11. 15 травня 2023 року зборами суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду суддю Воробйову І. А. було обрано до складу Великої Палати Верховного Суду, відтак доводи заявника про відвід судді Воробйової І. А. не беруться до уваги, оскільки вона участі у розгляді справи № 756/5870/22 не приймає.

12. Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

13. Також частиною четвертою статті 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

14. Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

15. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

16. Також ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (далі - Конвенція) визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

17. Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані «справа Гаусшильдта» (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188).

18. Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

19. Отже, проаналізувавши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Лідовця Р. А. та Луспеника Д. Д. від участі у розгляді справи № 756/5870/22 варто дійти висновку, що доводи цієї заяви, зокрема, зводяться до незгоди заявника із ухваленим судовим рішенням Верховного Суду - ухвалами від 06 липня 2018 року про відмову у відкритті касаційного провадження, від 03 вересня 2018 року про відмову у прийнятті заяви про перегляд ухвали Верховного Суду за нововиявленими обставинами постановленими у справах № 759/13266/17 та № 756/12635/21, а також ухвалами від 30 липня 2021 року про відмову у відкритті касаційного провадження та від 09 вересня 2021 року про відмову у прийнятті заяви про перегляд ухвали Верховного Суду за нововиявленими обставинами у справі № 758/2979/18.

20. Щодо інших доводів заявника варто зазначити, що відповідно до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

21. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для правильного вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

22. ЄСПЛ зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.

23. Так, ОСОБА_1 оскаржуючи рішення судів попередніх інстанцій, у своїй касаційні скарзі порушує перед Верховним Судом ряд питань, зокрема, щодо неповного з`ясування судами попередніх інстанцій обставини справи, а також застосування апеляційним судом норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 522/3454/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 711/2652/17, та у постанові Верховного Суду України від 28 вересня 2017 року у справі № 369/5585/15-ц.

24. Крім цього заявник в своїй касаційній скарзі вказує на неврахування судами попередніх інстанцій ряду правових висновків зроблених ЄСПЛ.

25. З огляду на доводи касаційної скарги можна погодитися, що строк розгляду справи № 756/5870/22 об`єктивно може потребувати більшого часу, ніж той, що встановлений ЦПК України задля правильного вирішення справи, враховуючи її складність.

26. Також варто зважати і на надмірне навантаження на суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Так з початку 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшло понад 9 тисяч процесуальних звернень, а за 2022 рік понад 13 тисяч, частина яких залишалися нерозглянутими на початок 2023 року. При цьому правосуддя в касаційному суді наразі здійснює лише 33 судді цивільної спеціалізації, які здебільшого розглядають справи колегіально у складі 3 чи 5 суддів.

27. Таким чином, оскільки доводи заявника у заяві про відвід не дають підстав для обґрунтованого сумніву у неупередженості та об`єктивності суддів Лідовця Р. А. та Луспеника Д. Д. і не свідчать про їх заінтересованість у результаті розгляду справи № 756/5870/22, вважаю, що заява ОСОБА_1 про відвід суддів є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

28. Також Верховний Суд звертає увагу, що суддя Воробйова І. А. на даний час участі у розгляді справи не бере у зв`язку з обранням її до складу Великої Палати Верховного Суду, відтак заява про відвід судді Воробйової І. А. від розгляду даної справи підлягає залишенню без розгляду у відповідній частині.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Лідовця Р. А. та Луспеника Д. Д. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року.

Залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Воробйової І. А. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк