Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2023 Справа №607/6350/23

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської радипро позбавлення батьківських прав та призначення опіки,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та призначення опіки.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, вона є матір`ю відповідачки ОСОБА_2 , та колишньою тещею відповідача ОСОБА_3 . З 02 серпня 2012 року по 11 серпня 2014 року ОСОБА_2 (до шлюбу з ОСОБА_3 ОСОБА_4 ) з ОСОБА_3 перебували у шлюбі. Від спільного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5 , 2013 року народження. 14 вересня 2016 року відповідачка ОСОБА_2 одружується з ОСОБА_6 .

Донька ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 є онукою позивачки. ОСОБА_5 має проблеми з здоров`ям та потребує догляду. Як зазначено позивачкою, у віці 2,5 року мати ОСОБА_2 залишила доньку ОСОБА_5 проживати з ОСОБА_1 , а сама проживала за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_6 , з яким у даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_5 з народження проживає за адресою АДРЕСА_2 . Позивачка вказує, що увесь цей період навчанням, вихованням та розвитком, лікуванням, утриманням ОСОБА_5 займається одноосібно. Зі слів ОСОБА_1 , відповідачі не виконували і не виконують належним чином своїх батьківських обов`язків (зрідка відвідують дочку, не беруть участі обов`язковому систематичному лікуванні та реабілітаційних заходах, фінансових витратах на базові потреби). Єдиною фінансовою допомог з боку батьків є виплата аліментів батьком, ОСОБА_3 в сумі 650 грн щомісяця з 03 лютого 2014 року і 1 400 грн (впродовж останніх двох років). Станом на дату подання позову до суду ОСОБА_5 не зареєстрована з жодним із батьків. Позивачка у позові зазначає, що відповідачка ОСОБА_2 на початку війни в Україні (березеньквітень 2022 року) переїхала з іншими двома малолітніми дітьми в Польщу, а потім в АР Крим.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_5 , та призначити її опікуном ОСОБА_5 .

Ухвалою судді від 10 квітня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/6350/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 28 квітня 2023 року залучено в процесуальному статусі третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради.

Ухвалою суду від 29 травня 2023 року матеріали цивільної справи № 607/6350/23 надіслано Управлінню сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради для надання письмового висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стосовно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13 липня 2023 року на адресу суду від Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради надіслано рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 800 від 12 липня 2023 року «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стосовно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд протокольною ухвалою від 31 серпня 2023 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином та був присутнім у підготовчих судових засіданнях, які відбувалися 28 квітня 2023 року, 29 травня 2023 року та 31 серпня 2023 року, відзиву не подав.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву не подала.

Представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності, за наявними матеріалами у справі.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Позивачка ОСОБА_1 , є матір`ю відповідачки ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 24 листопада 1984 року, актовий запис № 96, складений райвідділом ЗАГС Тернопільської області.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 8, сформованого 20 грудня 2022 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) 24 липня 2008 року складено актовий запис № 911 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . 07 липня 2009 року складено актовий запис № 370 про розірвання шлюбу між вище вказаними особами Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 3, сформованого 20 грудня 2022 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) 02 серпня 2012 року складено актовий запис № 971 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Цей шлюб розірвано згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2014 року у справі № 607/7741/14ц.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5 , та згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 25 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції батьком дитини вказано ОСОБА_3 , а матір`ю ОСОБА_12 .

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0, сформованого 20 грудня 2022 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) 14 вересня 2017 року складено актовий запис № 1122 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2014 року у справі № 607/1722/14ц з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 650 грн щомісячно з 03 лютого 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки № 239 від 20 червня 2023 року, виданої КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» ОСОБА_1 , вона завжди супроводжувала ОСОБА_5 на всі профілактичні та лікувально-діагностичні огляди.

Також ОСОБА_14 забезпечує навчання ОСОБА_5 у ОСОБА_15 комп`ютерній академії IT Step глиняній майстерні «Мазанка», її лікування та реабілітацію у зв`язку з вродженою двобічною клишоногістю, згідно медичного висновку № 15 на дитину інваліда віком до 18 років (дата переогляду 01 січня 2024 року).

Рішенням Управлінням сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради № 800 від 12 липня 2023 року затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стосовно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказаним рішенням встановлено наступне:

Бабуся дитини, ОСОБА_1 , яка є матір`ю відповідачки ОСОБА_2 на засіданні комісії повідомила, що онука проживає з нею, її вихованням, матеріальним забезпеченням, навчанням та лікуванням займається лише вона. Батько дитини, який проживає у сусідньому під`їзді їхнього будинку не бере участі у вихованні дитини. Мати дитини під час воєнного стану виїхала разом із своєю сім`єю до тимчасово окупованої території України АР Крим.

Відповідно до довідки Тернопільського ЗШО (ясласадок) № 2, зі слів вихователів групи впродовж усього часу вихованням ОСОБА_5 займалася бабуся ОСОБА_1 . ОСОБА_16 за весь період відвідування садку працівники закладу бачили декілька разів. Батько дитини жодного разу не був у садочку.

Відповідно до довідки Тернопільської ЗОШ ІІІІ ступенів № 24 від 28 березня 2023 року ОСОБА_5 навчається у 4В класі з лютого 2022 року. За період навчання супроводженням учениці до школи та зі школи, оплатою обідів займається бабуся ОСОБА_1 . Батьки у школу не приходять, не цікавляться її навчанням та успіхами.

Відповідно інформації, наданої Тернопільською початковою школою № 5 від 03 квітня 2023 року ОСОБА_5 навчалась у закладі з вересня 2018 року по лютий 2022 року. За період навчання у закладі бабуся ОСОБА_1 постійно супроводжувала ОСОБА_17 до школи та зі школи, відвідувала усі класні та шкільні заходи. Також допомагала онучці адаптуватись до умов закладу, постійно цікавилася її досягненнями в освітній діяльності, рівнем соціалізації, тісно взаємодіяла з педагогами. Батьків ОСОБА_18 в школі бачили лише один раз.

З матеріалів справи встановлено, що лікуванням дитини займаєтеся бабуся ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією наданої лікарями. Також встановлено, що дитина ОСОБА_5 відвідує гуртки, які оплачує бабуся ОСОБА_1

14 червня 2023 року працівниками управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якого ОСОБА_1 проживає у квартирі, яка складаєте із трьох кімнат, разом із своєю онукою ОСОБА_5 . Для дитини відведена окрема кімната, ліжко для сну, шкільне приладдя, іграшки одяг та взуття відповідного віку.

Відповідно до характеристики наданої Тернопільським національні педагогічним університетом імені Володимира Гнатюка ОСОБА_1 працює в закладі з серпня 1987 року. ОСОБА_1 прекрасний педагог і наставник, користується заслуженим авторитетом та повагою у своїх співробітників та студентів. Своєю громадянською позицією, чесною та порядною поведінкою є прикладом для наслідування.

Мати дитини, ОСОБА_2 на засідання з питань захисту прав дитини не з`явилась та не повідомила про причини свої відсутності.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_5 повідомила, що вони з бабусею з дитинства проживають удвох, її виховання, займається також бабуся.

Батько дитини, ОСОБА_3 , на засіданні комісії з питані захисту прав дитини підтвердив факт виховання дитини бабусею ОСОБА_1 та пояснив, що немає можливості займатися вихованням доньки.

30 червня 2023 року батьком дитини ОСОБА_3 подано заяву до управлінням сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якій зазначено про те, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно його доньки ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, захищаючи інтереси дитини, керуючись ч. 2, 5 ст. 19, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стосовно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За встановлених судом обставин, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першоючетвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будьяких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що державиучасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з частинами першоютретьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що державиучасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: поперше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; подруге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Із матеріалів справи вбачається, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з раннього дитинства проживає з бабусею ОСОБА_1 , яка нею опікується, забезпечує її всім необхідним. Відповідачка ОСОБА_2 є дочкою позивачки та матір`ю ОСОБА_5 , яка самоусунулася від виховання дочки, не піклується про неї, матеріально не забезпечує. ОСОБА_2 створила нову сім`ю в якій виховує двох малолітніх дітей, покинула територію України, як слідує із переписки у месенджері Viber, відповідачка переїхала з сім`єю до АР Крим.

Верховний Суд у постановах від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19, від 18 лютого 2021 у справі №442/3516/20 надані сторонами скрін-шоти повідомлень з телефону та планшету, роздруківки з Viber фактично визнав належними та допустимими доказами, які досліджені судами у їх сукупності та яким надана належна правова оцінка.

Також Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2020 року у справі №905/2319/17, від 25 березня 2020 року у справі №570/1369/17, від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19, від 27 листопада 2019 року у справі №1540/3778/18 дійшов висновку, що переписка у Viber, Skype та інших месенджерах, включно з голосовими повідомленнями та іншим, є належним електронним доказом у судових справах.

Відтак, ОСОБА_2 не піклується про ОСОБА_5 , не забезпечує належний фізичний та духовний розвиток дочки, нехтує потребами своєї дитини, порушує права дочки на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків.

Відповідачкою свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні ОСОБА_5 є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України (постанова Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19).

Відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає поруч із дочкою, в одному будинку, однак не проявляє батьківської опіки та турботи про дитину. 30 червня 2023 року батьком дитини ОСОБА_3 подано заяву до управлінням сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якій зазначено про те, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно його доньки ОСОБА_5 , пояснив, що немає можливості займатися вихованням доньки.

Байдуже ставлення відповідачів до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутність зі сторони батьків будь-яких дій, які б вказували на їх інтерес до дочки, їх бажання буди присутнім в житті дитини шляхом її матеріального забезпечення, турботи про здоров`я і розвиток ОСОБА_18 також підтверджується висновком органу опіки та піклування, зміст якого описано вище.

Таким чином, враховуючи обставини встановлені судом, які підтверджують доводи позивачки ОСОБА_1 про ухилення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків по вихованню доньки, суд не встановив жодних даних із сторони відповідачів щодо відсутності таких обставин.

У зв`язку із вищевикладеним, суд виснував, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки відносно дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безпричинно та свідомо самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, не цікавляться її фізичним, духовним, моральним розвитком.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Верховний Суд у постанові № 459/3411/18 від 29 вересня 2021 року зазначив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Вирішуючи позовні вимоги в частині призначення ОСОБА_1 опікуном дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьмисиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно зі ст. 61 ЦК України, орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу.

При цьому, відповідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційноправових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», дитинасирота дитина, в якої померли чи загинули батьки; діти, позбавлені батьківського піклування, діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти;

Статус дитинисироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування.

Відповідно до ст. 5 вказаного закону, за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитинисироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Статус дитинисироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, надається відповідно до законодавства.

Так, відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМ України № 866 від 24 вересня 2008 року, для надання дитині статусу дитинисироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, служба у справах дітей за місцем походження дитини протягом двох місяців повинна зібрати необхідні документи (свідоцтво про народження дитини та документи, що засвідчують обставини, за яких дитина залишилась без батьківського піклування). Рішення про надання статусу дитинисироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської чи районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини за поданням служби у справах дітей (пункти 2122 Порядку).

Пуктом 24 Порядку визначено випадки надання дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, зокрема у випадку позбавлення обох батьків батьківських прав, що підтверджується рішенням суду, або відібрання дітей у батьків без позбавлення батьківських прав, що підтверджується рішенням суду; якщо батьки дитини визнані безвісно відсутніми, що підтверджується рішенням суду, або оголошені судом померлими, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим органами реєстрації актів цивільного стану та інші.

Таким чином, надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, - чітко регламентований державою процес з визначенням органів та посадових осіб, на його здійснення. Суди до таких уповноважених органів не включені.

Більш того, лише надання такого статусу у відповідному порядку є підставою для початку процедури призначення дитині опікуна (піклувальника) та визначення осіб, на яких можливо покладення таких повноважень.

В даній справі суду не надано доказів прийняття органом опіки та піклування рішення про надання дитині ОСОБА_5 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, що не перешкоджає прийняттю такого рішення органом опіки та піклування після ухвалення рішення суду про позбавлення батьківських прав.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про відсутність, на даний час, законних підстав для визначення ОСОБА_1 опікуном малолітньої ОСОБА_5 . Однак, відмова в цій частині позовних вимог, не є перешкодою позивачці для реалізації права на опіку над дитиною в порядку визначеному законом, за наявності до того законних підстав.

Отже, позовні вимоги в частині призначення ОСОБА_1 опікуном малолітньої ОСОБА_5 є передчасними та задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 141 ЦПК України слід cтягнути із ОСОБА_19 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі по 536,80 грн з кожного відповідача.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 7678, 206, 258268, 273, 352355Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В АЛ И В :

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_19 , ОСОБА_3 батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн.

У задоволенні інших вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 ,остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

Третя особа: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, адреса місцезнаходження: бульв. Шевченка, буд. 1, каб. 41, 43, м. Тернопіль, 46001.

Повний текст рішення суду складено 24 листопада 2023 року.

Головуючий суддя Герчаківська О.Я.