Дата документу 21.06.2023
Справа № 501/2448/22
21 червня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Пушкарського Д.В.,
секретаря судового засідання Тимко М.Л.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся представник акціонерного товариства «Альфа-Банк» з позовом в якому просить визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2481,00 грн. (а.с.2-9).
Ухвалою суду від 18 січня 2023 року було замінено первісного позивача Акціонерне товариство «Альфа-Банк» у справі №501/2448/22 на його правонаступника - Акціонерне товариство «Сенс Банк».
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.12.2021 №291557022, за АТ «Альфа-Банк», наразі АТ «Сенс-Банк», було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що законним власником квартири є саме позивач, а відповідач, не маючи будь-яких законних підстав на проживання та реєстрацію в даній квартирі, відмовляється добровільно знятись з реєстраційного обліку та виселятися з приміщення.
Позивач звертався до відповідача з вимогою про добровільне виселення, але відповідач, незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав, продовжує користуватися квартирою. На підставі викладеного, позивач зазначає, що наявність реєстрації відповідача у вказаній квартирі порушує права позивача, як власника житлового приміщення, а відтак, просить позовні вимоги задовольнити.
Представник позивача надав заяву в якій підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги, а розгляд справи провести без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, відзив на позов не надав.
Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши та перевіривши докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Положеннями ст.4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 19.02.2007 між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання відновлюваної кредитної лінії №661/Ф03.14/154, за умовами якого Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 140500,00 доларів США (а.с.15-17).
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №661/Ф03.14/154 від 19.02.2007, між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений Іпотечний договір, предметом якого визначено квартиру АДРЕСА_1 (а.с.13-15).
За умовами іпотечного договору Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №661/Ф03.14/154 від 19.02.2007, укладеним між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , квартиру АДРЕСА_1 .
Внаслідок реорганізації, шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк», правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є AT «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у AT «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.
Згідно статуту АТ «Сенс Банк» - АТ «Сенс Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань АТ «Альфа Банк».
Статутом АТ «Сенс Банк» встановлено, що товариство є юридичною особою, створеною і зареєстрованою за законодавством України, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги. Банк створений у формі акціонерного товариства та є правонаступником усіх прав та зобов`язань Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (п.п.1.1, 1.2 Статуту).
Ухвалою суду від 18 січня 2023 року було замінено первісного позивача Акціонерне товариство «Альфа-Банк» у справі №501/2448/22 на його правонаступника - Акціонерне товариство «Сенс Банк».
Відповідно до ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотеко держателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.
Правовою підставою для реєстрації права власності за АТ «Альфа-Банк» на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , є відповідне застереження в Договорі іпотеки про задоволенням вимог іпотекодержателя, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, що передбачено п.п.4.5.3 Договором Іпотеки.
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.12.2021 №291557022, було зареєстровано право власності Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (змінив назву на акціонерне товариство «Сенс Банк») на квартиру загальною площею 95,7 кв.м, житловою площею 69,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11).
Таким чином, судом з досліджених документів встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 .
Згідно довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні від 20.01.2022 (а.с.18) за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст.317 ЦК України, втративши право власності на квартиру, колишній власник втрачає право користування нею.
Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Позивач звертався до відповідача з вимогою про добровільне виселення (а.с.19), але відповідач, незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав, продовжує користуватися спірною квартирою.
Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Аналогічні норми закріплені у ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, подальше проживання Відповідача в квартирі, що належить на праві власності АТ «Альфа-Банк», нині АТ «Сенс Банк», та відмова добровільно звільнити помешкання, перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися нерухомим майном на свій розсуд, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси АТ «Альфа-Банк» (АТ «Сенс Банк»).
Відповідно до п.33 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних І кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» необхідно зазначити, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої «власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником, або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, , не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Отже підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.
Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57-59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.
Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача».
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність обох підстав, позивач повинен бути власником майна та внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном (правовий висновок Верховного Суду від 07.06.2018, справа №317/725/16-ц).
Оскільки Відповідач не є власником квартири, надалі, проживаючи в ній без будь-яких правових підстав, фактично порушує законні права власника - АТ «Альфа-Банк» (АТ «Сенс Банк»), а отже підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до п.34 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2017 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст.346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Окрім того, відповідно до умов договору іпотеки, Іпотекодавець гарантував що на предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб, в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-п зазначено: «Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом, виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Згідно зі статтею 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя та до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право, пропорційним переслідуваній легітимній меті».
Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватися жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру в особи, членами сім`ї якої вони є, із припиненням права власності втрачається і право користуватися жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Таким чином, реєстрація Відповідача в квартирі, що належить на праві власності АТ «Альфа-Банк» (АТ «Сенс Банк»), перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися нерухомим майном на свій розсуд, внаслідок чого порушуються його законні права та інтереси.
З огляду на наведене, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем, при звернення до суду, був сплачений судовий збір в розмірі 2481,00 грн.
Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати в розмірі 2481,00 гривень.
Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -
Позов акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір в розмірі 2481,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя