Справа №: 398/1256/23
провадження №: 2/398/1352/23
"14" грудня 2023 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючої судді Дубровської Н.М., з участю секретаря судового засідання Баранник Н.В., розглянувши в приміщенні суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди-
ОСОБА_1 звернулась до Олександрійськогоміськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди.
Також у співзасновниках даної організації числиться ще один депутат, тільки тепер обласної ради, ОСОБА_4 - черговий ляшківський протиратель штанів.
помічницею якого, як не дивно, с та сама стремоусівська журналістка, яка являється керівником даної організації.
Отже, саме цій організації конкурсна комісія вирішила виділити 74 тис грн. з міського бюджету. На мою думку це перші потенційно можливі місцеві колоборанти, які намагаються прикритися псевдоволонтерською діяльністю, такими фондами та організаціями. Та й не дуже, м яко кажучи, логічно, виділяти депутатам, та ще й таким, кошти з бюджету, з наших податків, для волонтерства, на якому вони потім будуть на всю піарятися і розповідаюти про свою велику волонтерську місію та участь, тільки замовчуючи що за кошти містян. Волонтерьте за свої, так буде принаймні чесно!
Гроші ще остаточно не виділені, тільки пройшли конкурсну комісію. Попереду дане питання мають розглянути на сесії міської ради. Можливо це булла помилка або недопрацювання комісії, та найголовнішим є те, аби депутати звернули на це увагу на черговій сесії і виправили дане непорозуміння! Сподіваємося так і буде!
Факти, викладені в даній публікації, не відповідають дійсності, зокрема:
«25 січня відбулося засідання конкурсної комісії з розгляду питання щодо надання фінансової допомоги громадським організаціям на 2023 рік. На розгляд комісії було представлено 14 заявок, загальна сума коштів 1.3 млн грн. Наче все просто і зрозуміло, але не зрозуміло, як до цього списку потрапила і пройшла дану конкурсну комісію така собі організація «ангели допомоги», бо саме керівники та перші причетні до цієї організації особи мають більше всих шансів отримати статус місцевих колоборантів»
У процитованому фрагменті публікації автор публічно та привселюдно звинувачує мене (оскільки я є керівником Благодійної організації «Благодійний фонд «Ангели допомоги» у колабораційній діяльності, в той час коли в Україні запроваджено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність» доповнено Кримінальний кодекс України ст. 1111 «Колабораційна діяльність».
Вказаною нормою Закону визначено поняття колабораційної діяльності та встановлена відповідальність за скоєння зазначеного кримінального правопорушення.
Протягом життя вона жодного разу не притягалась до кримінальної відповідальності, в тому числі, і за скоєння зазначеного злочину.
«Керівник організації ОСОБА_1 - перша подружка усієї фракції «жопоблоку» в Олександрії та місцева посіпака херсонського, слава Богу вже покійного, колоборанта стремоусова. Саме вона восени 2021 року всюди розмахувала та хизувалася у фейсбуці своїм посвідченням журналістки стремоусова - «чудова керівниця, ідеальна кандидатура, особливо як для «ангелів допомоги».
До публікації прикладається фото посвідчення журналіста - кореспондента інформаційного агентства ТавріяNEWS.uа.info з моїм фото та видане, начеб - то на моє ім`я.
Вказаного документу вона не має. Такого фото на моїх сторінках у соціальних мережах також не має. Що спростовує також твердження автора публікації «розмахувала та хизувалась у фейсбуці...»
У даному фрагменті публікації автор звинувачує мене в дружніх відносинах, як можна зрозуміти, з керівником ТОВ "ІА "ТАВРІЯ-НЬЮС" Кирилом Стремоусовим, що не відповідає дійсності. Я не знаю дану особу та, відповідно, не перебувала та не перебуваю з ним в дружніх відносинах.
Далі, характеризуючи на власний розсуд інших осіб та їх діяльність, відповідач зазначає у публікації наступне: «Отже. Саме цій організації конкурсна комісія вирішила виділити 74 тис грн. з міського бюджету. На мою думку це перші потенційно можливі місцеві колобаранти, які намагаються прикритися псевдо волонтерською діяльністю, такими фондами та організаціями». Отже автор повторно, вже в складі інших осіб паплюжить її ділову репутацію.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.05.2023 відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином причину неявки суду не повідомила, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити.
Відповідач в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив не подав.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.
Відповідно до статті 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.
Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Ураховуючи викладене та беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист честі, гідності та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу з іншого боку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у соціальній мережі Фейсбук відповідач ОСОБА_2 на своїй особистій сторінці та в групі «Александрия Онлайн», де він являється адміністратором виклав публікацію під заголовком «Гроші «справжнім героям» - «справжнім ангелам».
На доведення позовних вимог позивачка надала скріншоти вищевказаноїпублікації з сторінки Фейсбук датований 27 січня року з назвою: «Гроші «справжнім героям» - «справжнім ангелам»…???», переписку в мережі Фейсбук з коментарями підписників щодо сторін по справі.
Крім того, позивачем надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є керівником Благодійної організації «Благодійний фонд «Ангели допомоги»
Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на звернення до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації.
Як роз`яснено в пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 № 1, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються відповідно до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.
При розгляді справ зазначеної категорії юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Статтею 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.
Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Образа - це зневажливе висловлювання чи вчинок, які спрямовані проти кого-небудь і викликають у нього почуття душевного болю. Образа може бути завдана як публічно, так і у відсутність людини, на яку вона спрямована.
Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (стаття 201 ЦК України).
Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.
Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
Оцінивши надані суду докази, суд установив, що викладена у соціальній мережі публікація є вираженням суб`єктивної думки відповідача щодо зазначених ним обставин, тобто оціночними судженнями, які висловлені у явно принизливій для позивачки формі, жодним чином вказане у публікації не підтверджено, а спрямоване лише на приниження її гідності та честі.
Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1 визначено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Отже, позовні вимоги у частині визнання такими, що принизили честь та гідність позивачки публікація поширена в соціальній мережі Фейсбукпід назвою: «Гроші «справжінм героям» - «справжнім ангелам»….???» підлягають задоволенню, оскільки інформація, яку позивач просить визнати недостовірною та спростувати її не містить оціночних суджень, бо не стосується певного публічного діяча, критика діяльності якого допускається апріорі.Жодного доказу на підтвердження достовірності інформації про позивача, яку вона просить визнати недостовірною, в суді не здобуто.Відповідальною особою за поширення негативної інформації є відповідач, як безпосередній автор публікації, в противагу цьому відповідач не спростував відповідну позицію позивача і доказів в підтвердження власних заперечень не надав, наведена інформації в даній публікації викладена у формі категоричнихстверджень про існуванняконкретнихобставин (фактів), якінічим не підтверджені, є негативною, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованістьпозовнихвимог.
Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Протиправною вважається така поведінка особи, яка порушує приписи закону чи іншого нормативного акта, або виявилася у невиконанні чи неналежному виконанні договірного зобов`язання.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилається на те, що їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у 148000,00 гривень.
Суд встановив, що у даній справі наявні всі підстави для відшкодування позивачці моральної шкоди, оскільки публічно поширена відповідачем в соціальній мережі публікація, яка містить недостовірні відомості призвело до психологічної напруги, душевних хвилювань та страждань позивачки.
Разом з тим, суд констатує, що у позові позивачка не обґрунтувала заявлену суму заподіяної моральної шкоди, а лише зазначила, що просить стягнути з відповідача вказану суму. Суд вважає, що виходячи характеру правопорушення висвітлювання недостовірної інформації, глибина душевних страждань позивачки не досягла найвищого рівня, а погіршення можливості реалізації її здібностей не було доведено.
Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи відсутність доводів щодо суми відшкодування моральної шкоди, а також тих обставин, що подання позову про відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, а в умовах війни в країні сума відшкодування не повинна поставити відповідача на межу виживання, сума відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Беручи до уваги наведене, суд вважає, що відповідною, достатньою та справедливою для компенсації моральної шкоди позивачки є сума, що становить 5 000 грн.
Та як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі "Перна проти Італії", від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України у порядку розподілу судових витрат між сторонами з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 1123,60 грн. (1073,60 грн. + 50 грн.)
Керуючись, ст. ст. 32, 34, 68 Конституції України, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 23, 201, 297, 299, 1167 Цивільного кодексу, ст. 30 Закону України «Про інформацію», постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1, ст. ст.4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 280, 282, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.
Визнати недостовірною інформацію відносно ОСОБА_1 поширену ОСОБА_2 у публікації під заголовком «Гроші «справжнім героям» - «справжнім ангелам»…..???», розміщеної у соціальній мережіFacebook 27 січня 2022 року, а саме:
«…не зрозумло, як до цього списку потрапила і пройшла дану конкурсну комісію така собі організація «ангели допомоги», бо саме керівники та перші причетні до цієї організації особи мають більше всих шансів отримати статус місцевих колаборантів»…
«Керівник організації Шкіль Т.В. перша подружка усієї фракції «жопоблоку» в Олександрії та місцева посіпака херсонського, слава богу вже покійного, колаборантастремоусова. Саме вона восени 2021 року всюди розмахувала та хизувалася у фейсбуці своїм посвідченням журналістки стремоусова «чудова керівниця, ідеальна кандидатура, особливо як для «ангелів допомоги».
«На мою думку це перші потенційно можливі місцеві колаборанти, які намагаються прикритися псевдоволонтерською діяльністю, такими фондами та орагнізаціями».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
У іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збір у сумі 1123 (одна тисяча сто двадцять три) гривні 60 коп.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Дубровська Н.М.