ЄУН № 336/5244/23
пр. № 2-н/336/1205/2023
УХВАЛА

Іменем України

20 червня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за поставлений природний газ,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Запоріжгаз збут» звернулось з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за поставлений природний газ за період з 01.11.2020 року по 30.04.2022 року в сумі 4274 гривні та судового збору.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Стаття 163 ЦПК України містить вимоги, яким повинна відповідати заява про видачу судового наказу, зокрема, до заяви про видачу судового наказудодається документ,що підтверджує сплату судового збору, у розмірі, встановленому законом, відповідно до вимог частини1стаття 164 цього Кодексу.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014, відповідно до ч. 2 ст. 9 «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Згідно п. 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, платіжне доручення повинно бути засвідчено підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення.

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, що за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що заявником подано платіжну інструкцію № 2627 від 02.05.2023 року про сплату судового збору у розмірі 268,40 гривень, яка не відповідає вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті. Платіжний документ прикріплений до ОСК цивільної справи № 336/5244/23, провадження № 2-н/336/1205/2023 за заявою ТОВ «Запоріжгаз збут» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

З огляду на зміст законодавчих вимог, копія квитанції не є документом, що підтверджує сплату судового збору, оскільки таким документом є оригінал квитанції про сплату судового збору, який відсутній у додатках до заяви.

Крім того, в автоматизованій системі «Д3» у графі «вартісні показники» ОСК цивільної справи неможливо створити автопоєднання з підтвердженням казначейства щодо сплати судового збору за подання цієї заяви із платіжним документом № 2627 від 02.05.2023 року на суму 268,40 гривень. Тобто вказаний судовий збір не зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, платіжна інструкція № 2627 від 02.05.2023 року про сплату судового збору у розмірі 268,40 гривень не може бути прийнята судом як належний доказ сплати судового збору.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, беручи до уваги те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, у видачі такого наказу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 163, 165, 166, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за поставлений природний газ.

Надіслати копію ухвали заявникові.

Роз`яснити заявникові, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення безпосередньої до Запорізького апеляційного суду.

Суддя О.І. Дацюк