ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3343/23 Справа № 932/1849/22 Суддя у 1-й інстанції - Куцевол В.В. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 932/1849/22

Номер провадження 22-ц/803/3343/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Барильської А.П., Максюти Ж.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 24 жовтня 2022 року головуючого судді Куцевола В.В. по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 06 липня 2007 року, з метою отримання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», відповідач - ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно п. 2.1.1.2.12 Умов та Правил, що почали діяти з 01 березня 2019 року сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна», 84,0 % - для картки «Універсальна голд». Позивачу було відкрито кредитний рахунок та надано кредитну картку з кредитним лімітом, який був в подальшому збільшено до 15 000 грн. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, в зв`язку з чим станом на 26 січня 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 19 797,54 грн, яка складається з:- заборгованості за тілом кредиту - 15 465,25 грн.;- заборгованості за простроченими відсотками - 4 332,29 грн, яку просили стягнути з відповідача та судові витрати .

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 24 жовтня 2022 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором № б/н від 06 липня 2007 року, яка станом на 26 січня 2022 року становить 15465,25 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», від імені та в інтересах якого, на підставі довіреності, діє Бережна Н.М., просить скасувати рішення в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 4332,29 грн та задовольнити вимоги банку у цій частині , в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на неповне дослідження доказів по справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, оскільки в заяві від 06 липня 2007 року погоджено з відповідачем розмір базової відсоткової ставки - 36% річних. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, доказів належного виконання по сплаті кредиту відповідачем не надано. Відповідач погодився з умовами договору та прийняв його до виконання, адже протягом тривалого часу користувався кредитною карткою та частково погашав заборгованість, що свідчить про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, тарифів, та прийняття умов, запропонованих банком є та виконанням договору, тому висновок суду про відсутність погодження умов кредитування є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Судом першої інстанції помилково зазначено про відсутність погодження розміру відсотків в заяві від 06 липня 2007 року, тому безпідставно відмовлено в задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику, як малозначна.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги частково і відмовляючи у стягненні процентів за користування кредитним ресурсом, суд першої інстанції виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З такими висновками суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне .

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Апеляційний суд не погоджується із рішенням суду першої інстанції, яким відмовлено у стягненні з позичальника відсотків за користування кредитними коштами виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 06 липня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписано Заяву, згідно з якою останній підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно даної заяви, ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт в сумі 5000 грн. Базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору 3% в місяць з розрахунку 360 днів у році. Зазначено номер картки НОМЕР_1 (а.с. 20).

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) по картці НОМЕР_1 : зміна кредитного ліміту - 02 серпня 2007 року - кредитний ліміт; 5000 (примітка:встановлення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту - 24 грудня 2008 року - кредитний ліміт: 4000 (примітка:зменшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту - 15 вересня 2009 року - кредитний ліміт; 5000 (примітка: збільшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту - 22 листопада 2010 року - кредитний ліміт; 6000 (примітка:збільшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту - 15 березня 2011 року - кредитний ліміт; 8000 (примітка:збільшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту - 27 квітня 2011 року - кредитний ліміт: 10 000 (примітка:збільшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту - 28 квітня 2011 року - кредитний ліміт: 10 000 (примітка:зменшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту - 24 травня 2011 року - кредитний ліміт: 13 000 (примітка:збільшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту - 05 серпня 2011 року - кредитний ліміт: 15 000 (примітка:збільшення кредитного ліміту);зміна кредитного ліміту - 05 серпня 2021 року - кредитний ліміт: 0,00 (примітка:зменшення кредитного ліміту) (а.с. 18).

Згідно з довідкою про надання кредитних карток, ОСОБА_1 видано наступні картки: номер картки НОМЕР_2 , дата відкриття: 12 липня 2007 року, термін дії: 07/11, тип картки: Карта Універсальна; номер картки НОМЕР_3 , дата відкриття: 24 червня 2010 року, термін дії: 07/15, тип картки: Карта Універсальна; номер картки НОМЕР_4 , дата відкриття: 09 липня 2015 року, термін дії: 02/18, тип картки: PKMMU UNEMBOSSED CREDIT 1-4%FIRST PIN; номер картки НОМЕР_5 , дата відкриття: 15 липня 2015 року, термін дії: 07/19, тип картки: Карта Універсальна з фото; номер картки НОМЕР_6 , дата відкриття: 28 листопада 2015 року, термін дії: 11/19, тип картки: Карта Універсальна; номер картки НОМЕР_7 , дата відкриття: 31 серпня 2017 року, термін дії: 08/21, тип картки: Карта Універсальна з фото; номер картки НОМЕР_8 , дата відкриття: 10 квітня 2018 року, термін дії: 09/21, тип картки: Карта Універсальна; номер картки НОМЕР_9 , дата відкриття: 10 квітня 2019 року, термін дії: 3/23, тип картки: Карта Універсальна; номер картки НОМЕР_10 , дата відкриття: 24 липня 2019 року, термін дії: 6/23, тип картки: Карта Універсальна; номер картки НОМЕР_11 , дата відкриття: 27 жовтня 2020 року, термін дії: 6/24, тип картки: Карта Універсальна; номер картки НОМЕР_12 , дата відкриття: 30 жовтня 2020 року, термін дії: 6/24, тип картки: Карта Універсальна; номер картки НОМЕР_13 , дата відкриття: 05 лютого 2021 року, термін дії: 10/24, тип картки: Карта Універсальна (а.с. 19).

Також надано Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карток: Універсальна, Універсальна Gold, Platinum, World Black Edition, Visa Signature, MC WorldElite, Visa Infinite, що містить підпис споживача - 05 лютого 2021 року (а.с. 21-24).

Також, до позовної зави надано підписану відповідачем 03 серпня 2018 року фотокопію його паспорта (а.с. 35).

З виписки за договором № б/н за період з 12 липня 2007 по 31 січня 2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитом, поповнював картку (а.с. 43-68).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором б/н від 06 липня 2007 року, укладеного між ПриваБанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 26 січня 2022 року останній має заборгованість: 15 465, 25 - заборгованість за тілом кредиту, 4332,29 - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 3-17).

Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім стягнення заборгованості за тілом кредиту, стягнути й заборгованість за простроченими відсотками.

При ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що в заяві 06 липня 2007 року, підписаною між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, була узгоджена базова відсоткова ставка 3% на місяць - (тобто 36 % річних) ( а.с.20), що в силу ст. 628 ЦК України, є обов`язковим до виконання ОСОБА_1 .

Отже, апеляційний суд вважає, що підписана відповідачем заява, в якій зокрема, сторони погодили проценти за користуванням кредитом у розмірі 36 % річних, свідчать про його обізнаність щодо умов кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які вважав узгодженими банк, а відтак становлять у своїй сукупності кредитний договір, який має виконуватись.

Тому, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення відсотків з тих підстав, що у Анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відсотків, неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, є безпідставним.

Схожі висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №334/2492/21 (провадження №61-5427св22).

Суд першої інстанції помилково послався в рішенні на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки у вказаній справі інші обставини справи, крім того, у вказаній вище постанові відповідач не визнавав позовні вимоги; у справі, що переглядається ніяких заперечень від відповідача не надходило.

Апеляційний суд вважає, що досліджені матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4332, 29 грн. У вказаній частині доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Враховуючи ухвалення оскаржуваного рішення внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, таке рішення у відповідній частині згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у відповідній частині про задоволення вказаних вимог, згідно із вищенаведеним мотивуванням.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України)

Оскільки суд апеляційної інстанції скаргу позивача задовольнив повністю, понесені ним судові витрати у розмірі 2481 грн (а.с.42 платіжне доручення) за подання позовної заяви до суду першої інстанції, у розмірі 3721,50 грн (а.с.100 платіжне доручення ), у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції ,а всього 6202,50 грн (2481 грн +3721,50грн = 6202,50грн) підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ « ПриватБанк» .

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 24 жовтня 2022 року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та стягнення суми судового збору - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_14 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, рах.№ НОМЕР_15 , , МФО 305299) заборгованість за простроченими відсотками за кредитним договором про надання банківських послуг від 06 липня 2007 року, станом на 26 січня 2022 року, в розмірі 4332 (чотири тисячі триста тридцять дві) грн 29 коп , та судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 6202 (шість тисяч двісті дві ) грн 50 коп.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: