ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 243/11899/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Юрченко Г.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2023 року, яка постановлена суддею Фаліним І.Ю. у місті Слов`янськ Донецької області та повне судове рішення складено 31 серпня 2023 року,

УСТАНОВИВ:

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з заявою про перегляд судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії за нововиявленими або виключними обставинми.

В обґрунтування заяви заявником зазначено, що вона зверталась до Слов`янського міськрайнонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила суд зобов`язати відповідача знести за власний рахунок незаконну реконструкцію їдальні (до реконструкції літ. «Ш-1»), збільшену на 1195,65 кв. м., повернувши її до початкового розміру 688,9 м. кв., як передбачено договором дарування від 17 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2021 року у справі № 243/11899/20, яке залишене без змін постановою Донецького апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду від 19 травня 2022 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено у повному обсязі.

Основою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог стало те, що суд не визнав спірну будівлю самочинним будівництвом, з огляду на наявність зареєстрованої в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок будівельних робіт з реконструкції спільного приміщення їдальні від 17 жовтня 2012 року, а в подальшому - декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 20 листопада 2012 року.

23 лютого 2023 ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області, Державної інспекція архітектури та містобудування України з вимогою про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. В процесі розгляду даної справи, Державною інспекцією архітектури та містобудування України було подано відзив на позовну заяву, який отримано представником позивачки, адвокатом Шаповаловим А.М., 26 червня 2023 року. У відзиві зазначалось, що Декларація про готовність об`єкта до експлуатації за реєстраційним номером ДЦ 1 від 20 листопада 2012 скасована на підставі наказу Інспекції № 283 від 06 грудня 2013 року.

В подальшому, на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року про витребування доказів, Державною інспекцією архітектури та містобудування України був наданий витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, відомості з якого підтверджують факт скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації за реєстраційним номером ДЦ1 щодо об`єкта будівництва «Реконструкція будівлі їдальні під базу відпочинку сімейного типу «Робінгуд».

Таким чином, вищезазначений доказ не був досліджений судом з огляду на його відсутність на момент розгляду справи та в сукупності з іншими доказами, станом на сьогоднішній день, може достеменно підтвердити факт здійснення відповідачем самочинного будівництва.

Заявник заувжувала на тому, що нововиявленими обставинами, в розумінні норм цивільного процесуального законодавства, є саме обставина скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 20 листопада 2012 року, яка в свою чергу має суттєве значення для вирішення даної справи, не була відома ані заявнику, ані суду на момент розгляду справи, а наявні наразі належні та допустимі докази на їх підтвердження можуть призвести до іншого результату судового розгляду.

У зв`язку з навеедним вище ОСОБА_1 просила суд скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2021 року у справі № 243/11899/20 та винести нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн та суми сплаченого судового збору у розмірі 1 261,20 грн.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

В апеляційній скарзі представник заявника просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продоження розгляду посилаючись на те, що судом першої інстанції не надано оцінки тому, що після ухвалення судового рішення у справі № 243/11899/20 та набранням ним законної сили, позивачу стали відомі обставини, які є істотними для справи і які не були, і не могли бути відомі під час розгляду справи.

Так, в процесі розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області, Державної інспекція архітектури та містобудування України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії справи, Державною інспекцією архітектури та містобудування України було подано відзив на позовну заяву, який отримано представником позивачки, адвокатом Шаповаловим А.М., 26 червня 2023 року. У відзиві зазначалось, що Декларація про готовність об`єкта до експлуатації за реєстраційним номером ДЦ 1 від 20 листопада 2012 скасована на підставі наказу Інспекції № 283 від 06 грудня 2013 року.

Також Державною інспекцією архітектури та містобудування України був наданий витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, відомості з якого підтверджують факт скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації за реєстраційним номером ДЦ1 щодо об`єкта будівництва «Реконструкція будівлі їдальні під базу відпочинку сімейного типу «Робінгуд».

Таким чином, вищезазначений доказ не був досліджений судом з огляду на його відсутність на момент розгляду справи та в сукупності з іншими доказами, станом на сьогоднішній день, може достеменно підтвердити факт здійснення відповідачем самочинного будівництва.

Апелянт зауважує, що нововиявленими обставинами, в розумінні норм цивільного процесуального законодавства в даному випадку, є саме обставина скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 20 листопада 2012 року, яка в свою чергу має суттєве значення для вирішення даної справи, не була відома ані заявнику, ані суду на момент розгляду справи, а наявні наразі належні та допустимі докази на їх підтвердження можуть призвести до іншого результату судового розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 в своїй заяві, не можуть бути підставою для перегляду судового рішення, оскільки рішення 09 липня 2021 року ґрунтувалось не тільки з урахуванням декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 20 листопада 2012 року, а й на підставі інших доказів по справі, яким надана відповідна оцінка у судовому рішенні, зокрема, позивачкою не доведено, що реконструйована під базу відпочинку сімейного типу «Робінгуд» будівля їдальні «Ш-1» площею 1 884,55 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , якимось чином порушує право власності позивачки, або право користування її земельною ділянкою чи її частиною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі № 9901/424/18, провадження № 11-173за21.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30 березня 2012 року зазначено, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, судам необхідно розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. При цьому судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Подібні правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 2 травня 2018 року у справі № 2а-7523/10/1270, від 10 квітня 2019 року у справі № 813/8070/14, від 29 серпня 2018 року у справі № 552/137/15-ц, від 3 червня 2020 року у справі № 202/5711/14-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі №910/8113/16 висловила правову позицію, відповідно до якої суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена Господарським процесуальним кодексом України, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.

Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами. Також, не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, вказаны висновки викладены в постанові Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 905/1502/15 та від 24 вересня 2020 у справі № 922/1141/19.

Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінки доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі.

Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна або викладення іншої (протилежної) правової позиції суду у подібних правовідносинах в інших справах. Аналогічна правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 27 серпня 2019 року у справі № 920/1077/16, від 19 травня 2020 року у справі № 910/19793/14 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 922/1026/19, від 19 січня 2022 року у справі № 910/14476/19.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилалась на те, що нововиявленими обставинами, в розумінні норм цивільного процесуального законодавства в даному випадку, є саме обставина скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 20 листопада 2012 року, яка в свою чергу має суттєве значення для вирішення даної справи, не була відома ані заявнику, ані суду на момент розгляду справи, а наявні наразі належні та допустимі докази на їх підтвердження можуть призвести до іншого результату судового розгляду.

При цьому слід зауважити, що дійсно, наданий Державною інспекцією архітектури та містобудування України витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва підтверджує факт скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації за реєстраційним номером ДЦ1 щодо об`єкта будівництва «Реконструкція будівлі їдальні під базу відпочинку сімейного типу «Робінгуд». Разом з цим, підставою для сксування вказаної декларації слугував наказ Інспекції № 283 від 06 грудня 2013 року, що свідчить про наявність такого доказу по справі станом на 06 грудня 2013 року.

Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна або викладення іншої (протилежної) правової позиції суду у подібних правовідносинах в інших справах. Аналогічна правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 27 серпня 2019 року у справі № 920/1077/16, від 19 травня 2020 року у справі № 910/19793/14 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 922/1026/19, від 19 січня 2022 року у справі № 910/14476/19.

При цьому колегія суддів наголошує на тому, що нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

He вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що суд перешої інстанції дійшов обшгрунтовнаого висноку про те, що судове рішення від 09 липня 2021 року у справі № 243/11899/20 ґрунтувалось не тільки з урахуванням декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 20 листопада 2012 року, а й на підставі інших доказів по справі, яким надана відповідна оцінка у судовому рішенні, зокрема, рішення обґрунтоване тим, що позивачем не доведено, що реконструйована під базу відпочинку сімейного типу «Робінгуд» будівля їдальні «Ш-1» площею 1884,55 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , якимось чином порушує право власності позивача, або право користування її земельною ділянкою чи її частиною.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 379,381,382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: