Справа № 144/303/23
Провадження № 2/144/154/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2023 р. Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - Германа О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пігулі А.А.,

представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Ляховської О.Т.,

представника відповідача ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» адвоката Сірук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» про визнання договорів оренди землі недійсними та повернення земельних ділянок з чужого незаконного володіння, скасування рішень державного реєстратора права оренди земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля», у якому просили:

-визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1,4934 га, кадастровий номер :02:001:0256 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться та території Брідоцької сільської ради Гайсинського району Вінницької області укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» від 13 вересня 2018 року та повернути її з чужого незаконного володіння;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43551526 від 18.10.2018, Вовчоцька сільська рада Немирівського району Вінницької області на підставі якого було здійснено державну реєстрацію за ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» права оренди належної ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номер :02:001:0256, площею 1,4934 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться та території Брідоцької сільської ради Гайсинського району Вінницької області;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1,4871 га, кадастровий номер :02:001:0257 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться та території Брідоцької сільської ради Гайсинського району Вінницької області укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» від 13 вересня 2018 року та повернути її з чужого незаконного володіння;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 4384460 від 02.11.2018 Державне підприємство «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на підставі якого було здійснено державну реєстрацію за ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» права оренди належної ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номер :02:001:0257, площею 1,48714 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться та території Брідоцької сільської ради Гайсинського району Вінницької області.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що в с. Брідок Гайсинського району Вінницької області проживала її матір - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла. Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно , яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0256, площею 1.4934 га та земельна ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер -

:02:001:0257 площею 1.4871 га, що знаходяться на території Брідоцької сільської ради Гайсинського району Вінницької області Після смерті ОСОБА_4 позивач є спадкоємцем за заповітом. Також спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є сини: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 13 вересня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нотаріус Теплицької державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, цього ж дня між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладеного договір про розподіл спадкового майна, а саме у власність ОСОБА_2 перейшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0257 площею 1,4871 га, що належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ №684641, а ОСОБА_3 перейшла у власніть земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер -

:02:001:0256, площею 1.4934 га, що належала померлій на

підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ

№ 823605.13.09.2018 року державним реєстратором Теплицької державної

нотаріальної контори за ОСОБА_2 та за ОСОБА_3 було

зареєстровано право власності на вищевказані земельні ділянки. 13 вересня 2018 року ОСОБА_2 уклав договір оренди землі з ТОВ « ПК « Зоря Поділля» кадастровй номер - :02:001:0257, площею 1.4871 га строком на 7 років. 13 вересня 2018 року ОСОБА_3 уклав договір оренди землі з ТОВ « ПК « Зоря Поділля» кадастровй номер - :02:001:0256,площею 1.4934 га строком на 7 років.

Рішенням Теплицького районного суду від 30 липня 2021 року було визнано недійсними свідоцтво про право на спадщину, яке видане державним нотаріусом Теплицької нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.4871 га, кадастровий номер - :02:001:0257 та свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.4934 га, кадастровий номер - :02:001:0256, а також визнано недійсним договір розподілу спадкового майна, який укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перехід у власність вищевказаних земельних ділянок. Також рішенням Теплицького районного суду від 30 липня 2021 року скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер - :02:001:0257 площею 1.4871 га на ОСОБА_2 та державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер - :02:001:0256, площею 1.4934 га на ОСОБА_3 . Державним нотаріусом Теплицької нотаріальної контори було перерозподілено спадщину, а саме, видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки спадкового майна, яке складається із земельної ділянки площею 1.4934 га, кадастровий номер - :02:001:0256 та зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та на 2/3 частки спадкового майна, яке складається із земельної ділянки площею 1.4871 га, кадастровий номер - :02:001:0257 та зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Також видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_3 на 1/6 частки спадкового майна, яке складається із земельної ділянки площею 1.4934 га, кадастровий номер - :02:001:0256 та на 1/6 частки спадкового майна, яке складається із земельної ділянки площею 1.4871га, кадастровий номер - :02:001:0257.

Видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 на 1/6 частки спадкового майна, яке складається із земельної ділянки площею 1.4934 га , кадастровий номер - :02:001:0256 та на 1/6 частки спадкового майна, яке складається з земельної ділянки площею 1.4871 га, кадастровий номер - :02:001:0257.

Позивач не може використовувати земельні ділянки, на які їй видано свідоцтва про право на спадщину і так, як є власником цих земельних ділянок з підстав того, що після видачі свідоцтв на право на спадщину, земельна ділянка площею 1.4934 га, кадастровий номер - :02:001:0256 та земельна ділянка площею 1.4871 га, кадастровий номер - :02:001:0257 , які були предметом договорів оренди землі від 13.09. 2018 року, фактично перестали існувати, як окремі об`єкти у зв`язку з їх поділом на шість земельних ділянок.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме

майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру

Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна

щодо об`єкта нерухомого майна діє рішення про державну реєстрацію прав

та обтяжень, індексний номер 43551526 від 18.10. 2018 року щодо реєстрації

Договору оренди землі, який укладено між ОСОБА_3 та ТОВ « ПК

Зоря Поділля» від 13.09. 2018 року, а також діє рішення про державну

реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43844860 від 02.11. 2018

року щодо реєстрації Договору оренди землі, який укладено між

ОСОБА_2 та ОВ « ПК Зоря Поділля» від 13.09. 2018 року.

15.05.2023 до суду від директора ТОВ «ПК «Зоря Поділля» - Віктора Максимчака, надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач позов не визнає, вважає його необгрунтованим, незаконним та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що 13.09. 2018 між ТОВ «ПК Зоря поділля» та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі строком на 7 років. Об`єктом оренди за договором №1 є земельна ділянка площею 1,4871 га кадастровий номер :02:001:0257, що розташована на території Соболівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, за межами с. Брідок (далі - земельна ділянка). Державна реєстрація речового (права оренди) проведена 29.10.2018 про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис за №28729731. 13.09.2018 року між ТОВ «ПК Зоря Поділля» та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі строком на 7 років. Об`єктом оренди за даним договором є земельна ділянка площею 1,4934 га, кадастровий номер :02:001:0256, що розташована на території Соболівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, за межами с. Брідок. Державна реєстрація речового (права оренди) проведена 05.10.2018 про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис за №28487351. Зазначив, що на момент укладання вищезазначених договорів відповідачі були єдиними законними власниками земельних ділянок, що стали об`єктами оренди, а відтак могли і мали право розпоряджатися належним на праві власності їм майном. Як вбачається з текстів договорів оренди, між сторонами в момент підписання договорів погоджені всі істотні умови, а тому дані договори, як правочини, укладено з дотриманням вимог ст.203 ЦК України. Таким чином, на дату звернення до суду із цим позовом договори були чинними, а їх недійсність прямо не встановлена законом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Ляховська О.Т., підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, що зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» адвокат Сірук О.В., позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились направили на адресу суду заяви відповідно до яких просять проводити розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 15 ЦК України - передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів ст. 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України).

Так, судом встановлено, що, 13 вересня 2018 року ОСОБА_2 нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0257 (а.с. 19-22).

13 вересня 2018 року ОСОБА_2 нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0256 (а.с. 23-26).

13 вересня 2018 року ОСОБА_2 уклав договір оренди землі з ТОВ « ПК« Зоря Поділля» кадастровий номер - :02:001:0257, площею 1.4871 га строком на 7 років (а.с.31-35).

13 вересня 2018 року ОСОБА_3 уклав договір оренди землі з ТОВ « ПК « Зоря Поділля» кадастровй номер - :02:001:0256,площею 1.4934 га строком на 7 років (а.с.36-40).

Рішенням Теплицького районного суду від 30 липня 2021 року було визнано недійсними свідоцтво про право на спадщину, яке видане державним нотаріусом Теплицької нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.4871 га, кадастровий номер - :02:001:0257 та свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.4934 га, кадастровий номер - :02:001:0256, а також визнано недійсним договір розподілу спадкового майна, який укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перехід у власність вищевказаних земельних ділянок. Також рішенням Теплицького районного суду від 30 липня 2021 року скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер - :02:001:0257 площею 1.4871 га на ОСОБА_2 та державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер - :02:001:0256, площею 1.4934 га на ОСОБА_3 . Державним нотаріусом Теплицької нотаріальної контори було перерозподілено спадщину, а саме, видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки спадкового майна, яке складається із земельної ділянки площею 1.4934 га, кадастровий номер - :02:001:0256 та зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та на 2/3 частки спадкового майна, яке складається із земельної ділянки площею 1.4871 га, кадастровий номер - :02:001:0257 та зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.41-46).

Відповідно до з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна

щодо об`єкта нерухомого майна чинне рішення про державну реєстрацію прав

та обтяжень, індексний номер 43551526 від 18.10. 2018 року щодо реєстрації

Договору оренди землі, який укладено між ОСОБА_3 та ТОВ « ПК

Зоря Поділля» від 13.09. 2018 року (а.с.15-16).

Відповідно до з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна

щодо об`єкта нерухомого майна чинне рішення про державну реєстрацію прав

та обтяжень, індексний номер 43844860 від 02.11.2018

року щодо реєстрації Договору оренди землі, який укладено між

ОСОБА_2 та ТОВ « ПК Зоря Поділля» від 13.09. 2018 року (а.с.17-18).

Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Спадкові відносини регулюються ЦК України, іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1296 ЦК України - передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України).

Згідно зі ст. 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15.

Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Такий же висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №303/6974/16, від 18 лютого 2021 року у справі № 609/1231/19.

Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України, саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Статтею 90 ЗК України визначено права власників земельних ділянок, зокрема, продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, самостійно господарювати на землі, тощо та передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 216 ЦК України - визначено правові наслідки недійсності правочину.

Суд вважає, що оскільки укладений договір оренди земельної ділянки оспорюється не стороною даного правочину, а особою, яка не являється учасником його укладення, то відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України зазначений правочин за наявності доведення підстав для його недійсності, підлягає визнанню судом недійсним. Тобто даний правочин не можна вважати нікчемним за законом, оскільки його дійсність заперечується іншою особою, тому у даному випадку цей правочин є оспорюваним.

Суд акцентує увагу на тому, що фізична або юридична особа може розпоряджатися на власний розсуд лише майном, яке їй належить на законних підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч.1 ст. 761 ЦК України).

Згідно зі ст. 792 Цивільного кодексу України - за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини, щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 93, ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України - передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 ЗК). Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України). Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи (ч. 8 ст. 93 ЗК України). Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (ч. 9 ст. 93 ЗК України).

За змістом положень статей 16, 203, 215 ЦК України - для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Підставою для визнання недійсним договору за частиною першою статті 215 ЦК України - може бути встановлений судом дефект такого елемента правочину, як воля його учасника (учасників) - відсутність волі на укладення правочину або невідповідність волі та волевиявлення учасника (учасників) в момент вчинення правочину.

Виключне право на підписання договору оренди землі належить лише власнику землі або уповноваженій ним у встановленому законом порядку особі, а підписання договору іншою, не уповноваженою власником землі особою свідчить про порушення законних прав орендодавця під час укладення та підписання договору оренди.

Зважаючи на те, що спадщина належить спадкоємцям з моменту її відкриття, та враховуючи рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 30 липня 2021 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є власниками зазначених земельнок, а отже не мали законних права передавати їх в оренду.

За таких обставин суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання договору оренди недійсним.

Відповідно до абз. 3 ч. 3, абз 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав.Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Оскільки позовні вимоги про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок площею 1,4934 га, кадастровий номер :02:001:0256 та 1,4871 га, кадастровий номер :02:001:0257 підлягають задоволенню, то позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43551526 від 18.10.2018 та індексний номер 4384460 від 02.11.2018, також підлягають задоволенню.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити ефективне поновлення порушеного права.

Підсумовуючи вищевикладені висновки, суд вважає, що позивачами обрано належний та ефективний спосіб захисту порушених прав шляхом пред`явлення вимог про визнання недійсним договору оренди, який став підставою для державної реєстрації іншого речового права - права користування (оренди) з одночасним скасуванням рішення про державну реєстрацію речового права та запису про державну реєстрацію речового права оренди, оскільки саме у такий спосіб буде реалізовано відновлення в повному обсязі порушених прав позивачів, як власників нерухомого майна, який в достатній мірі відповідає визначеним у абз. 2 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позову та необхідність його задоволення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що при зверненні до суду позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 4294 (чотири тисячі двісті дев`яносто чотири) грн. 40 коп. , який за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля»

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» про визнання договорів оренди землі недійсними та повернення земельних ділянок з чужого незаконного володіння, скасування рішень державного реєстратора права оренди земельних ділянок - задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1,4934 га, кадастровий номер :02:001:0256 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться та території Брідоцької сільської ради Гайсинського району Вінницької області укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» від 13 вересня 2018 року та повернути її з чужого незаконного володіння.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43551526 від 18.10.2018, Вовчоцька сільська рада Немирівського району Вінницької області на підставі якого було здійснено державну реєстрацію за ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» права оренди належної ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номер :02:001:0256, площею 1,4934 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться та території Брідоцької сільської ради Гайсинського району Вінницької області.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1,4871 га, кадастровий номер :02:001:0257 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться та території Брідоцької сільської ради Гайсинського району Вінницької області укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» від 13 вересня 2018 року та повернути її з чужого незаконного володіння.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 4384460 від 02.11.2018 Державне підприємство «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на підставі якого було здійснено державну реєстрацію за ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» права оренди належної ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номер :02:001:0257, площею 1,48714 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться та території Брідоцької сільської ради Гайсинського району Вінницької області.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» на користь ОСОБА_1 , судові витрати по справі в сумі 4294 (чотири тисячі двісті дев`яносто чотири) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 19.06.2023.

Суддя