"20" грудня 2023 р.
Справа №639/3701/23
Провадження №2/642/1288/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Бородіної О.В.,

з участю секретаря Брус М.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства « Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

Представник КП "Харківські теплові мережі" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за опалення у розмірі 48 274 грн. 62 коп., та судовий збір в сумі 2684 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за надані послуги у повному обсязі не здійснює, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилась заборгованість за період з 01.08.2020 по 23.02.2022 у сумі 34 292 грн. 91 коп, інфляційні витрати у сумі 12081, 10 грн, 3% річних у сумі 1900, 61 грн.

22 серпня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова провадження у справі відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник позивача подав заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачем будо подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що 04 липня 2020 року між нею та покупцем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К.В., зареєстровано в реєстрі за №2238. Відповідно до договору, належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , продано.

Відповідно до довідки про відсутність заборгованості з оплати послуги теплопостачання від 02 липня 2020 року №6223 споживач ОСОБА_1 здійснила оплату за послуги теплопостачання за особовим рахунком 6191/226 в повному обсязі та станом на момент продажу квартири, 01.08.2020р. заборгованість була відсутня.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №356567427 від 30.11.2023р. власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , який отримав зазначену квартиру у спадщину на підстааі свідоцтва про право на спадщину, виданого 20.11.2023, приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області Молодняк Л.П.

Відповідач ОСОБА_1 зазначає, що згідно договору купівлі-продажу від 04.07.2020 передала квартиру АДРЕСА_2 у власність ОСОБА_2 , тобто припинила бути її власником та відповідно і індивідуальним споживачем послуг з теплопостачання, у зв`язку з цим просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Інших письмових заяв від учасників справи на адресу суду не надходило.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем.

Згідно п. 5 ч. 2ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання`передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі Постанова №630), споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до п. 18 Постанови № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з теплопостачання.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилався на те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг теплопостачання, які надаються за адресою АДРЕСА_3 , за якою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно відомостей нарахувань та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу за адресою: АДРЕСА_3 , за особовим рахунком № НОМЕР_1 наявна заборгованість за період з 01.08.2020 по 23.02.2022 у сумі 34 292 грн. 91 коп., інфляційні витрати у сумі 12081, 10 грн, 3% річних у сумі 1900, 61 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 .

Згідно відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно договору купівлі продажу від 04 липня 2020 року ОСОБА_1 передала квартиру АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_2 .

Згідно довідки №6223 виданої Новобаварською філією Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» станом на 01.08 2020 заборгованісь за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_3 станом на 01.08.2020 відсутня.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач заявляє вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, в тому числі, і штрафних санкцій в порядку ст.625 ЦК України, за адресою: АДРЕСА_3 , зазначаючи, при цьому, що відповідач є споживачем послуг за вказаною адресою.

При цьому, посилається на те, що заборгованість за невиконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті коштів за надані послуги з постачання централізованого опалення та з постачання гарячої води за період з 01.08.2020 по 23.02.2022.

Однак, як встановлено судом, матеріалами справи спростовано що відповідач є наймачем або власником квартири, за адресою: АДРЕСА_3 , у вказаний період.

Отже, матеріали справи не містять жодних доводів, підтверджених належними доказами того, що відповідач дійсно є користувачем послуг позивача (споживачем), а зокрема, проживає за вищевказаною адресою або є зареєстрованим у встановленому законом порядку за вказаним місцем, чи є власником даної квартири, або за згодою іншого власника користується об`єктом нерухомого майна і отримують житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Частиною 1статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбаченістаттею 16 ЦК України.

Відповідно частини 1статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2статті 77 ЦПК України.

Згідно частини 1статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Надані суду документи, які містяться в матеріалах справи, в обґрунтування позовних вимог, не можуть бути прийняті до уваги судом, як належні та допустимі докази того, що відповідач є споживачем та користувачем послуг позивача з постачання електричної енергії, за наведеною адресою, у заявлений період, в розумінні положень закону, який визначає зміст поняття індивідуального споживача житлово-комунальних послуг.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Комунального підприємства « Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 247, 258, 274, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства « Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.12.2023 року.

Суддя О.В. Бородіна