Дата документу 19.12.2023 Справа № 336/6564/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2265/23 Головуючий у 1-й інстанції: Савеленко О.А.
Є.У.№ 336/6564/23 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Дашковської А.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» про визнання таким що не підлягає виконанню виконавчий напис №28665, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. щодо стягнення з нього заборгованості на користь фінансової компанії у розмірі 25 249,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що 13.10.2021 приватним виконавцем Котулою А.М. відкрито виконавче провадження № 67126158 на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. № 28665 від 23.09.2021 про стягнення з нього на користь ФК «Дінеро» 25 249 грн. заборгованості за кредитним договором № 5629869 від 27.03.2020, який не є нотаріально посвідченим договором.

За приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Проте, на підставі документів, які надавалися стягувачем приватному нотаріусу, не можна встановити безспірність вимог.

На підставі вказаного, ОСОБА_1 просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №28665 від 23.09.2021.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2023 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №28665, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 23.09.2021 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» у розмірі 25 249,00 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1610,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір витрат на правничу допомогу або відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що визначена позивачем сума витрат на правову допомогу є надто завищеною та неспівмірною. Суд не звернув уваги на те, що справа не є складною, розглядалась у спрощеному провадженні без виклику сторін, участь адвоката в судових засідання не передбачалась, окрім того вказані представником позивача розцінки на послуги є значно завищеними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Тимошенко А.В. вказав, що апеляційна скарга є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки витрати на правову допомогу, які поніс ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, є цілком обґрунтовані та погоджені особисто позивачем по справі. Посилання апелянта на те, що справа розглядалась у спрощеному проваджені не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, адже представник позивача все одно здійснює супровід справи до її розгляду, дистанційно ознайомлюється з наданими сторонами по справі документами та надає відповіді, відзиви та пояснення по ним. Не згода апелянта з визначеним позивачем по справі розміром витрат на правничу допомогу не може сама по собі бути підставою для скасування судового рішення в цій частині.

Окрім того, надаючи відзив на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 просив стягнути додатково з відповідача витрати понесені ОСОБА_1 на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 9 000,00 гривень. При цьому адвокат Тимошенко А.В. на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції зазначив перелік наданих ОСОБА_1 послуг, а саме: ознайомлення з матеріалами справи та консультаційна допомога 2000,00 грн. за комплексну послугу; складання відзиву, його підготовка для подачі до суду 3000,00 грн. за комплексну послугу; участь адвоката у судовому засіданні 2000,00 грн. за 1 засідання; складання заяви про ухвалення додаткового рішення, її підготовка для подачі до суду 2000,00 грн. за комплексну послугу. В додатки до відзиву надав Розрахунок вартості юридичних послуг від 29.11.2023 та підтвердження про надсилання відзив сторонам по справі.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не надали, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони і їх представники не з`явилися. Причини неявки до суду не повідомив. Суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності сторін і їх представників.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вказаних вимог.

Втім колегія суддів не може погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції в повній мірі.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частинах четвертій шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач до позовної заяви надав ордер про надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, розрахунок вартості юридичних послуг від 30.06.2023, акт приймання передачі виконаних робіт на суму 14000,00 грн. (а.с. 19-21).

В апеляційній скарзі на судове рішення першої інстанції в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, скаржник вказав, що визначена позивачем сума таких витрат є значно завищеною та неспівмірною із складністю справи, яка розглядалась.

Колегія суддів частково погоджується із вказаними доводами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Тимошенком А.В. послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що відшкодуванню витрат на правову допомогу, які понесені в суді першої інстанції на користь ОСОБА_1 , підлягає сума у розмірі 6000,00 грн.

Оскільки справа є не значної складності, під час підготовки до судового розгляду не потребувала значних зусиль адвоката при витребуванні доказів та була призначена у спрощеному проваджені без виклику сторін.

Аргументуючи заяву про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат, понесених ним на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 9000,00 грн., адвокат Тимошенко А.В. надав розрахунок вартості юридичних послуг від 29.11.2023, в якому вказаний перелік наданих послуг та їх вартість, а саме: ознайомлення з матеріалами справи та консультаційна допомога 2000,00 грн. за комплексну послугу; складання відзиву, його підготовка для подачі до суду 3000,00 грн. за комплексну послугу; участь адвоката у судовому засіданні 2000,00 грн. за 1 засідання; складання заяви про ухвалення додаткового рішення, її підготовка для подачі до суду 2000,00 грн. за комплексну послугу.

Колегія суддів вважає, що визначена апелянтом сума витрат на правничу допомогу не є співмірною та справедливою з урахуванням обставин справи. Як видно, адвокат Тимошенко А.В. склав відзив та безпосередньо в ньому зазначив про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, окремих дій та документів, як вказано було в наданому апелянтом розрахунку не було здійснено, а також спеціальної підготовки не потребувало.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за доцільне компенсувати ОСОБА_1 за рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» понесені витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 гривень. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-394 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2023 року у цій справі в частині розподілу витрат на правничу допомогу скасувати .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі, понесені ним в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 10000,00 гривень (десять тисяч гривень 00 копійок)

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2023 року не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2023 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: В.Ю. Бєлка

А.В. Дашковська