Ухвала

21 червня 2023 року

м. Київ

справа № 582/63/21

провадження № 61-8585ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на ухвалу Недригайлівського районного суду Сумської області від 08 березня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 18 травня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень

у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Діхтяренка Володимира Олександровича,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Діхтяренка В. О.

Скарга мотивована тим, що рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 02 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 14 червня 2022 року, його поновлено на роботі на посаді начальника філії «Недригалівський райавтодор» Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

(далі - ДП «Сумський облавтодор») або на аналогічній за своїми обов`язками посаді в ДП «Сумський облавтодор» з 11 січня 2021 року. 19 січня 2022 року головним державним виконавцем ВДВС Діхтяренком В. О. було відкрито виконавче провадження, а 16 лютого 2023 року - закінчено, з підстав, визначених пунктом 9 частини першої статті 39 та статті 40 Закону України

«Про виконавче провадження». Рішення про закінчення виконавчого провадження прийнято лише на підставі наказу начальника філії «Роменськоий райавтодор» ДП «Сумський облавтодор» Туник І. О. від 14 грудня 2022 року

№ 34-к про прийняття ОСОБА_1 на посаду головного інженера філії

з 20 грудня 2022 року. Вказує, що поновлення відбулося не з 11 січня 2021 року, тобто безпідставно зменшено його трудовий стаж на 1 рік 11 місяців

9 днів. Крім того, заявника не поновлено на посаді начальника філії

або на аналогічній за своїми посадовими обов`язками посаді, оскільки посадові обов`язки начальника філії не є аналогічними посадовими обов`язками головного інженера філії. Відтак, вважав оскаржувану постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження передчасною і незаконною.

ОСОБА_1 просив суд:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу

ДВС щодо закінчення виконавчого провадження;

- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 16 лютого 2023 року;

- зобов`язати відділ ДВС виконати виконавчий лист № 582/63/21, виданий

21 грудня 2021 року Недригайлівським районним судом Сумської області

про визнання незаконним звільнення ОСОБА_1 у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, скасування наказу ДП «Сумський облавтодор» № 1-К від 11 січня 2021 року

та поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника філії «Недригайлівський райавтодор» ДП «Сумський облавтодор» або на аналогічній за своїми посадовими обов`язками посаді в ДП «Сумський облавтодор» з 11 січня

2021 року.

Ухвалою Недригайлівського районного суду Сумської області від 08 березня 2023 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу ДВС Діхтяренка В. О., яким винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 16 лютого 2023 року.

Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 16 лютого 2023 року ВП № НОМЕР_1 з виконання рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 02 грудня 2021 року щодо визнання незаконним звільнення ОСОБА_1 у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно

з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, скасування наказу

№ 1-К від 11 січня 2021 року ДП «Сумський облавтодор» та поновлення

ОСОБА_1 на посаді начальника філії «Недригалівський райавтодор»

ДП «Сумський облавтодор» або на аналогічній за своїми посадовими обов`язками посаді у ДП «Сумський облавтодор» з 11 січня 2021 року.

Постановою Сумського апеляційного суду від 18 травня 2023 року апеляційну скаргу ДП «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» залишено

без задоволення, а ухвалу Недригайлівського районного суду Сумської області від 08 березня 2023 року залишено без змін.

12 червня 2023 року ДП «Сумський облавтодор», засобами поштового зв`язку, звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Недригайлівського районного суду Сумської області від 08 березня 2023 року

та постанову Сумського апеляційного суду від 18 травня 2023 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано статтю 65 Закону України «Про виконавче провадження»

та не враховано той факт, що ДП «Сумський облавтодор» повністю виконано рішення суду про поновлення працівника на роботі. Підприємство

не має можливості поновити ОСОБА_1 на займаній посаді, оскільки філія «Недригалівський райавтодор» ДП «Сумський облавтодор» припинена у зв`язку

з реорганізацією, а вільні посади начальників філій відсутні. Боржником враховано, що до призначення на посаду начальника філії він тривалий

час працював на посаді головного інженера, тому його було прийнято на вказану посаду. Крім того, судами неправильно застосовано постанову Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 709/1465/19, у якій зазначено,

що поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків. ОСОБА_1 був обізнаний про наявність наказу про його поновлення на роботі, роботодавцем не чинилося жодних перешкод у доступі до робочого місця та виконання ним своїх посадових обов`язків, що свідчить про повне виконання боржником рішення

про поновлення його на роботі.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після

їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд дійшов переконання, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо

їх застосування чи тлумачення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на наступне.

Судами встановлено, що рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 02 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 14 червня 2022 року, ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника філії «Недригалівський райавтодор» ДП «Сумський облавтодор»

або на аналогічній за своїми посадовими обов`язками посаді в ДП «Сумський облавтодор» з 11 січня 2021 року. Допущено негайне виконання рішення суду

в частині поновлення на роботі ОСОБА_1

19 січня 2022 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень

у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Діхтяренком В. О. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді на підставі виконавчого листа.

Клопотанням від 15 лютого 2023 року ДП «Сумський облавтодор» просив головного державного виконавця відділу ДВС Діхтяренка В. О. закрити виконавче провадження. До клопотання боржником додано копії наказу від 13 грудня 2022 року № 40 про рекомендацію прийняти ОСОБА_1

на посаду головного інженера філії «Роменський райавтодор» ДП «Сумський облавтодор», наказу начальника філії «Роменський райавтодор» ДП «Сумський облавтодор» Туник І. О. від 14 грудня 2022 року № 34-к, яким прийнято ОСОБА_1 на посаду головного інженера філії «Роменський райавтодор» з 20 грудня 2022 року з посадовим окладом згідно з штатним розписом.

Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Діхтяренка В. О. від 16 лютого 2023 року закінчено виконавче провадження на підставі

пункту 9 частини першої статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

У вказаній постанові зазначено, що рішення суду виконано у повному обсязі, оскільки ОСОБА_1 поновлено на посаді головного інженера філії «Роменський райавтодор» з 20 грудня 2022 року на підставі наказу № 34-к від 14 грудня 2022 року.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 зазначав, що рішення про його поновлення на роботі фактично не є виконаним, він не поновлений на роботі, оскільки його не поновлено на посаді начальника філії або на аналогічній

за своїми посадовими обов`язками посаді, а посадові обов`язки начальника філії не є аналогічними посадовим обов`язкам головного інженера філії. Крім того, поновлення відбулося не з 11 січня 2021 року, а з 20 грудня 2022 року,

що призвело до зменшення його трудового стажу на 1 рік 11 місяців 9 днів.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим

до виконання.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями

на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства,

за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом, про що зазначено в частині другій статті 18 ЦПК України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб),

що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) -

це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані

на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно

до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого

дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш

як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Поновлення на роботі - це повернення працівника у попередній стан, який існував до його незаконного звільнення, а тому правовими наслідками поновлення на роботі працівника є надання йому попередньої роботи (посади),

з тими ж функціональними обов`язками, які мали місце до звільнення. Обов`язком боржника є не лише видання наказу (розпорядження)

про поновлення працівника на роботі, а й фактичний допуск поновленого працівника до виконання попередніх обов`язків.

КЗпП України не містить поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно з цією статтею рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно

до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто, створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце

до незаконного звільнення. Таким чином, виконання рішення про поновлення

на роботі вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків

на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. При цьому мається на увазі

не формальне, а фактичне забезпечення поновленому працівнику доступу

до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 06 грудня

2018 року у справі № 465/4679/16, від 26 лютого 2020 у справі № 702/725/17,

від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18, від 16 вересня 2020 у справі

№ 709/1465/19.

Інших обставин, якими підтверджується виконання судового рішення

про поновлення на посаді, Законом України «Про виконавче провадження»

не передбачено.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що державний виконавець

не пересвідчився, що посада головного інженера філії, на якій поновлений стягувач, за посадовими обов`язками відповідає вимогам, які зазначені

у рішенні суду, як і не пересвідчився про обізнаність стягувача про наявність наказу про його поновлення на роботі, про забезпечення доступу до роботи

і можливості виконання своїх обов`язків.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 поновлено на роботі з 20 грудня 2022 року, а не відповідно до резолютивної частини рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 02 грудня 2021 року, а саме з 11 січня

2021 року.

Ураховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 16 лютого 2023 року

ВП № НОМЕР_1 щодо виконання рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 02 грудня 2021 року є неправомірною, оскільки рішення Недригайлівського районного суду від 02 грудня 2021 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника філії «Недригалівський райавтодор»

ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»

або на аналогічній за своїми посадовими обов`язками посаді в ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з 11 січня 2021 року

не виконано.

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального й процесуального права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 16 вересня

2020 року у справі № 709/1465/19 (провадження № 61-5363св20), на яку заявник посилався у касаційній скарзі, є необґрунтованими, а висновки судів попередніх інстанцій не суперечать зазначеним висновкам Верховного Суду.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки, що в силу статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, касаційна скарга

є необґрунтованою, відповідно, відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на ухвалу Недригайлівського районного суду Сумської області від 08 березня 2023 року

та постанову Сумського апеляційного суду від 18 травня 2023 року у справі

за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Діхтяренка Володимира Олександровича відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук

І. М. Фаловська