Справа №522/264/15-ц
Провадження №4-с/522/91/23
УХВАЛА

13 грудня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бабенко Віталія Миколайовича, за участі стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», -

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бабенко Віталія Миколайовича, за участі стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо».

За результатами автоматизованого розподілу справа передана на розгляд судді Приморського районного суду м. Одеси Свяченій Ю.Б..

Ухвалою суду від 06 листопада 2023 року відкрито провадження по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бабенко В.М., за участі стягувача ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та призначено розгляд справи в загальному порядку на 10:40 год. 28.11.2023 року.

28.11.2023 року судове засідання по справі було відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи на 13.12.2023 року о 13:05 год.

13.12.2023 року учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник заявника звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, просила скаргу задовольнити.

Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили, заперечення не надали.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2015 року по справі №522/264/15-ц позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Кредитної спілки «Добробут», Кредитної спілки «Експрес-Кредит» про стягнення заборгованості було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 02.11.2006 року у розмірі 4138818,41грн., з яких: тіло кредиту 1909042,02 грн.; відсотки 2229776,40 грн.. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 3654 грн. В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Дельта Банк відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 09.12.2015 року по справі №522/264/15-ц апеляційну скаргу представника ПАТ «Дельта Банк» - Матвєєва Віталія Юрійовича було задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2015 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задоволено. Стягнуто пропорційно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Кредитної спілки «Добробут», Кредитної спілки «Експрес-кредит» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 4138818,41 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 1909042,02 грн., сума заборгованості за відсотками - 2229776,40 грн.. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Кредитної спілки «Добробут», Кредитної спілки «Експрес-кредит» на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

На виконання рішення суду апеляційної інстанції Приморським районним судом м. Одеси 16.01.2016 року було видано виконавчі листи.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебував виконавчий лист №522/264/15-ц від 16.01.2016 року, виданий Приморським районним судом м. Одеси про стягнення пропорційно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Кредитної спілки «Добробут», Кредитної спілки «Експрес-кредит» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 4138818,41 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 1909042,02 грн., сума заборгованості за відсотками - 2229776,40 грн. (ВП № 51590553).

В ході примусового виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все нерухоме майно боржника, яке належить ОСОБА_1 .

В подальшому виконавчий лист №522/264/15-ц від 16.01.2016 року, виданий Приморським районним судом м. Одеси, було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

21.08.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. було відкрито виконавче провадження №59865413 з примусового виконання виконавчого листа №522/264/15-ц від 15.01.2016 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення пропорційно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 4138818,41 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.04.2021 року по справі №522/264/15-ц було задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про заміну сторони виконавчого провадження за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Кредитної спілки «Добробут», Кредитної спілки «Експрес-Кредит» про стягнення заборгованості. Замінено стягувача у виконавчих провадженнях з примусового виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 09.12.2015 року по справі №522/264/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Кредитної спілки «Добробут», Кредитної спілки «Експрес-Кредит» про стягнення заборгованості, у яких боржниками є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Кредитна спілка «Добробут», Кредитна спілка «Експрес-кредит», а саме: з Публічного акціонерне товариство «Дельта Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (, місцезнаходження: 01054, м. Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок 13/2Б).

Судом встановлено, що боржниками було в повному обсязі погашено борг по кредитному договору №0 від 02.11.2006 року та Договору поруки №56248 від 02.11.2006 року перед новим Стягувачем - ТОВ «ФК «ІНВЕСТ-КРЕДО».

На підтвердження вказаного до суду надано Довідку від 07.02.2022 року за вих №210222, згідно якої вбачається, що у ТОВ «ФК ІНВЕСТ-КРЕДО» відсутні будь-які претензії майнового характеру до ОСОБА_2 за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.11.2006 року та станом на 07.02.2022 рок на балансі компанії заборгованість по вказаному договору відсутня та Довідку від 07.02.2022 року за вих №200222, згідно якої вбачається, що у ТОВ «ФК ІНВЕСТ-КРЕДО» відсутні будь-які претензії майнового характеру до ОСОБА_1 за Договором поруки № 56248 від 02.11.2006 року та станом на 07.02.2022 рок на балансі компанії заборгованість по вказаному договору відсутня.

Як наслідок, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. від 08.09.2021 року було повернуто виконавчий лист стягувачу на підставі п. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, вжиті в рамках виконавчого провадження №59865413.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що станом на сьогодні рішення Апеляційного суду Одеської області від 09.12.2015 року по справі №522/264/15-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором, на виконання якого було відкрито виконавчі провадження та накладено арешти на майно боржника, виконано боржниками добровільно в повному обсязі.

Поряд з тим, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта « ОСОБА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 » (інформаційна довідка №344726965 від 30.08.2023) вбачається, що на все нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт (номер запису про обтяження 15343619). У якості підстави виникнення обтяження нерухомого майна зазначено: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 51590553, виданий 30.05.2016, видавник: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області

31.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття вказаного арешту.

Згідно листа від 28.09.2023 року №03.01/23688 за підписом начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бабенко В.М. повідомлено наступне:

«За отриманою інформацією з автоматизованої системи виконавчого провадження, встановлено, що з 08.07.2016 по 26.03.2018 на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження №51590553 з виконання виконавчого листа № 522/264/15-ц, виданого 16.01.2016 Приморським районним судом м. Одеси, про «Стягнути пропорційно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Кредитної спілки "Добробут", Кредитної спілки "Експрес-кредит" на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 4138818,41 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 1909042,02 грн., сума заборгованості за відсотками -2229776,40 грн.».

15.07.2016 винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 413881,84 грн.

Під час здійснення виконавчого провадження № 51590553 винесена постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 08.07.2016, якою накладений арешт на все майно боржника ОСОБА_1 .

Виконавче провадження № 51590553 завершено та 23.03.2018 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу по пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий збір стягнуто частково у розмірі 6834,12 грн.

Станом на 28.09.2023 у Відділі на примусовому виконанні виконавчий лист №522/264/15-ц, виданого 16.01.2016 Приморським районним судом м. Одеси, про «Стягнути пропорційно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Кредитної спілки "Добробут", Кредитної спілки "Експрес-кредит" на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 4138818,41 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 1909042,02 грн., сума заборгованості за відсотками - 2229776,40 грн.», не перебуває.

У відповідності до сформованої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, встановлено, що на виконання постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП №51590553 від 08.07.2016, зареєстроване обтяження під № 15343619 від 11.07.2016 на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 .

Державний виконавець у своїй діяльності керується Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, та іншими нормативно-правовими актами.

За результатами опрацювання Вашого адвокатського запиту та доданих до нього документів, повідомляємо, що у Відділі відсутні підстави для зняття арешту, які визначені у статтях 37, 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», пункті 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5.

Крім того, частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт може бути знятий за рішенням суду.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Тобто, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

Водночас, суд звертає увагу, що спір у справі виник не у зв`язку з оскарженням бездіяльності у вигляді не зняття арешту державним виконавцем, який здійснював виконавчі дії у виконавчому провадженні №51590553 на стадії його завершення під час повернення виконавчого документу у 2018 році. Спір виник у зв`язку з тим, що на заяву Скаржника від 30.08.2023 року про зняття арешту у зв`язку з виконання виконавчого документу поза межами виконавчого провадження державний виконавець відмовився зняти арешт з майна боржника.

Частиною 4 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року визначено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

У справі, що розглядається, встановлено, що після повернення стягувачу виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості особа, яка придбала право вимоги підтвердила повне виконання зобов`язань за кредитним договором.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу.

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, ОСОБА_1 вказав, що боржники погасили борг перед ТОВ «ФК ІНВЕСТ-КРЕДО», яке придбало право вимоги за зобов`язанням, на виконання якого видавався виконавчий документ, у добровільному порядку поза межами виконавчого провадження №51590553, яке є завершеним та матеріали якого знищено виконавчою службою.

За таких обставин суд вважає доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

Крім того, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Викладені у цій ухвалі мотиви узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі №161/14034/20 (провадження N 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження N 61-18160св19), від 13.07.2022 року у справі №2/3001/806/11 (провадження № 61-3814св22) та від 13.07.2022 року, у справі №2/0301/806/11 (провадження № 61-3814св22).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на все майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні унеможливила б у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку добровільного виконання виконавчого документа після повернення його стягувачу.

При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (7 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постанові КЦС ВС від 12.10.2022 № 203/3435/21 (61-5467св22).

На підставі зазначеного суд погоджується із доводами скаржника про те, що незняття ДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 2 ст. 77, ст.79, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи добровільне погашення боржником боргу за погодженням з кредитором, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, суд приходить висновку, що бездіяльність виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, а відтак арешт накладений на майно ОСОБА_1 в ході виконавчого провадження має бути скасований.

Згідно з ч. 2ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд вважає, що вимоги скаржника підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258, 260, 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи начальник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бабенко Віталій Миколайович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про визнання бездіяльності начальника відділу державної виконавчої служби неправомірною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бабенка Віталія Миколайовича, яка полягає у не знятті арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного згідно постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.05.2016 в рамках виконавчого провадження № 51590553.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що був накладений згідно постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.05.2016 в рамках виконавчого провадження № 51590553 та вчинити дії з реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинення обтяження за номером запису 15343619.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя Свячена Ю.Б.