Справа № 729/52/23
2/729/96/23 р.

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
11 травня 2023 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
Судді Демченко Л.М.,
за участю секретарки Величко К.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бобровицької міської ради Чернігівської області про скасування розпорядження про передачу у власність земельної ділянки та визнання недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки,
Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про скасування розпорядження про передачу у власність земельної ділянки та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_2 , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, подавши заяву до Бобровицької державної нотаріальної контори Чернігівської області. 24.07.2003 вона отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Ім. Воровського», яка належала ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого Бобровицькою райдержадміністрацією 10.07.1996. На підставі свідоцтва про право на спадщину 05.12.2003 Бобровицька РДА прийняла розпорядження, яким надала їй у приватну власність земельні частки (паї) із земель колишнього КСП «Ім. Воровського». 31.04.2004 їй був виданий державний акт про право власності на земельну ділянку. В листопаді 2022 року вона дізналася, що земельні ділянки, які вона успадкувала після смерті чоловіка на даний час в земельному кадастрі зареєстровані за її померлим чоловіком. 29.11.2022 ГУ Держгеокадастру надано інформацію про те, що на підставі розпорядження Бобровицької РДА №150 від 06.06.2003 на підтвердження права власності на земельні ділянки ОСОБА_2 видано державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЧН №174570 та серії ЧН №125992 від 26.06.2003, які зареєстровані в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №295 та №296. Оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 він не міг отримати державні акти, а тому розпорядження адміністрації про передачу у власність земельних ділянок ОСОБА_2 підлягає скасуванню, а державні акти про право власності на землю визнанню недійсними.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.39).
Відповідач до суду також не з`явився, в поданій через канцелярію суду заяві, просить справу розглядати за відсутності його представника, позовні вимоги визнає (а.с. 38).
Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки в справі, ОСОБА_2 , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с. 7).
Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.
Відповідно до вимог ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_1 24.07.2003 вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Воровського, розташовану в с. Сухиня Бобровицького району Чернігівської області розміром 2, 68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (на місцевості), належну спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №001238, виданого Бобровицькою райдержадміністрацією 10.07.1996 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за №183 (а.с. 9).
В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року N 7 роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Частиною першою статті 125 та ст. 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
У відповідності до викладених норм закону, на підставі розпорядження Бобровицької районної державної адміністрації №344 від 05.12.2003 «Про передачу земельних ділянок (земельних паїв)» ОСОБА_1 правомірно 31.03.2003 був виданий державний акт серії ЧН №009498 на право власності на земельну ділянку, успадковану після смерті чоловіка площею 1, 92 га. (в тому числі 1, 29 га. ріллі та 0, 63 га. сіножатей) (а.с. 10, 11).
Право власності за вищезазначеними правовстановлюючими документами посвідчено на одні і ті самі ділянки (а.с.14).
Таким чином, розпорядження Бобровицької районної адміністрації №150 «Про передачу земельних ділянок (земельних паїв)» та державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЧН №174570 та серії ЧН№125992 були видані після смерті ОСОБА_2 в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки.
Вказані обставини порушують права позивачки на володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою.
Згідно із статтею 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належної їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Після внесення змін до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» до повноважень міських рад віднесені питання щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), а тому позивачка правомірно звернулась із зазначеним позовом до Бобровицької міської ради.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЧН №174570 та серії ЧН №125992, видані 26.06.2003 на підставі розпорядження Бобровицької районної державної адміністрації «Про передачу земельних ділянок (земельних паїв) у приватну власність громадянам-власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Сухинської сільської ради» №150 від 02.06.2003 слід визнати недійсним та скасувати розпорядження райдержадміністрації, на підставі якого вони видані.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76- 81, 82, 89, 95, 258, 259, 263-265 ЦПК, ст.ст. 373, 378, 386, 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України, статтями 12, 125, 152, 153 ЗК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати розпорядження Бобровицької районної державної адміністрації «Про передачу земельних ділянок (земельних паїв) у приватну власність громадянам-власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Сухинської сільської ради» №150 від 02.06.2003 в частині передачі у приватну власність власнику сертифіката на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1, 93 га. (рілля 1, 29 га., сіножаті 0, 63 га.) та визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЧН №174570 та серії ЧН №125992 від 26.06.2003, які зареєстровані в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №295 та №296, видані ОСОБА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 травня 2023 року.

Суддя Л.М.Демченко