Провадження №: 2/755/8327/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" грудня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В. перевіривши виконання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

у с т а н о в и л а:

15.12.2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вивчивши матеріали позовної заяви при вирішенні питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку про те, що на даний час вирішити питання про відкриття провадження у справі не можливо, а заяву слід залишити без руху, з огляду на наступне.

За змістом ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При зверненні з відповідним позовом до суду позивачем судовий збір не сплачено.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Ураховуючи зміст позовних вимог, позивач відповідно до вказаних положень закону звільнений від сплати судового збору за вимогою про поновлення на посаді начальника відділу оцифровки паперових документів управління опрацювання та виготовлення документів в Державному підприємстві «Український інститут інтелектуальної власності».

При цьому, позивачем також заявлено вимоги майнового характеру на які не розповсюджуються положення п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення від сплати судового збору, а саме: стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такі вимоги не є стягненням заробітної плати і на них не розповсюджуються пільги передбачені п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

До такого висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 17.06.2021 року по справі №725/5849/20.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Відповідні правові висновки містяться, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) та ухвалі Верховного Суду від 22.07.2019 року у справі №488/769/17.

Отже, вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу мають бути оплачені судовим збором відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» за ставкою 1% від ціни позову але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У своїй позовній заяві позивач зазначив, що за період 06.10.2023 - 03.11.2023 сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 16054,50 грн., відтак сума судового збору становить 1073,60 грн.

За змістом ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На виконання вимог цієї ухвали, позивач протягом визначеного судом строку має надати суду документ на підтвердження сплати судового збору у сумі 1073,60 грн., інакше позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 185, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати позивачу строк на усунення виявлених недоліків позовної заяви - не більше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 20.12.2023 року.

Суддя -