Єдиний унікальний номер справи 183/683/21
Провадження № 2/183/366/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю: секретаря судового засідання Коссовича А. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Сівацького А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Новомосковська міська рада Дніпропетровської області, Перша новомосковська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 27 листопада 2000 року між нею та ОСОБА_2 , в інтересах якого на підставі доручення діяла ОСОБА_3 , укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 28 м2, розташованої на АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Ця земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на землю, виданого 02 серпня 2000 року Новомосковською міською радою, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НМ 2072, серія І-ДП № 092751. Договір було посвідчено державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко Г. В. та зареєстровано в реєстрі за № 2-4987. Відповідно до змін в землекористуванні, вказаних в Державному акті на право постійного користування землею Серія ІІ-ДП № 003420, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за НМ № 144, виданого приватному підприємцю ОСОБА_1 , згідно з рішенням № 804 від 25.10.2000 було надано земельну ділянку 0,0654 га. Таким чином, дійсна площа земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 складає 0,0654 га, а в Договорі купівлі-продажу від 27 листопада 2000 року невірно вказана загальна площа земельної ділянки, яка замість 28 м2 (або 0,0028 га) складає 654 м2 (або 0,0654 га).

У позасудовому порядку позивач 21 грудня 2020 року подав до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г. В. звернення, у якому просив внести виправлення у Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27 листопада 2000 року, що був посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко Г. В. та зареєстрований в реєстрі за № 2-4987, а саме: в п.1 даного договору вказати площу земельної ділянки 654 м2 (0,0654 га). 30 грудня 2020 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г. В. була складена відповідь, у якій було зазначено, що згідно з діючим на момент укладення договору купівлі-продажу законодавства, покупець зобов?язаний був отримати у відділі Держкомзему у м. Новомосковську Дніпропетровської області Державний акт про право власності на земельну ділянку. Договір купівлі-продажу є підставою видачі Державного акту на землю і мав залишитись у відділі земельних ресурсів, однак, його наявність на руках у покупця свідчить про те, що покупцем державний акт на землю не був отриманий. Таким чином, згідно з відповіддю від 30 грудня 2020 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г. В. позивачеві було відмовлено у внесенні виправлень у вищевказаний Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27 листопада 2000 року.

Указані обставини перешкоджають позивачеві в реалізації права на володіння, користування та розпорядження своїм майном, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду для визнання права власності на вищевказану земельну ділянку і, посилаючись на положення ст. 55, 124 Конституції України, ст. 4, 8, 25, 204, 321, 328, 392, 655, 656 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,0654 га, розташовану на АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 24 лютого 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі (а.с. 19). Ухвалами суду від 25 травня 2021 року та 21 липня 2021 року витребувано докази за клопотаннями представника позивача. Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Сівацький А. М. позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Треті особи у судове засідання не з`явились, просили розглянути справу у їх відсутність. Новомосковська міська рада просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши вступне слово та пояснення позивача та представника позивача, дослідивши письмові докази, приходить до таких висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 27 листопада 2000 року між покупцем ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_2 , в інтересах якого на підставі доручення діяла ОСОБА_3 , укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко Г. В. та зареєстровано в реєстрі за № 2-4987. За цим договором ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила земельну ділянку площею 28 м2, розташовану в АДРЕСА_1 , призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Ця земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 02 серпня 2000 року Новомосковською міською радою, зареєстр. в Книзі записів держ. актів на право приватної власності на землю за № НМ 2072, серія І-ДП № 092751.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» (чинного на момент вчинення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27 листопада 2000 року) угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, які підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється.

Відповідно до п. 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5 з метою реалізації Закону України "Про нотаріат" (3425-12) (в редакції чинній на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27 листопада 2000 року) при нотаріальному посвідченні договорів про відчуження жилого будинку, а також іншого нерухомого майна, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності на вказане майно у осіб, які його відчужують. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право колективної чи приватної власності на землю.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

За час розгляду цієї справи судом, позивачем подані та судом, з дотриманням процесуального порядку, зібрані такі письмові докази у засвідчених належним чином копіях: договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27 листопада 2000 року, державний акт на право постійного користування землею ІІ-ДП № 003420 від 29 серпня 2006 року, виданий приватному підприємцю ОСОБА_1 , лист приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г. В. від 30 грудня 2020 року, рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 804 від 25 жовтня 2000 року «Про додаткове надання земельної ділянки п/п ОСОБА_1 під збудовану СТО автомобілів та автостоянку по АДРЕСА_2 », рішення Новомосковської міської ради від 25 вересня 2020 року № 1404 «Про припинення права постійного користування землею», рішення Новомосковської міської ради від 25 вересня 2020 року № 1387 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», матеріали нотаріальної справи щодо Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27 листопада 2000 року, яка містить як копію самого договору, так і документи, на підставі яких він був посвідчений нотаріальною конторою, а саме: доручення ОСОБА_2 на вчинення дій ОСОБА_3 , довідка-характеристика від 22 листопада 2000 року № 1843, видана ОСОБА_2 , довідка про визначення грошової оцінки земельної ділянки від 07 серпня 2000 року, Державний акт на право приватної власності на землю І-ДП № 092751, виданий ОСОБА_2 ; заява ТОВ «Макроплаза» від 21 вересня 2020 року № 2054/0/1-20, свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 27 липня 2020 року № 204, витяг з ДРРП про реєстрацію права власності на нерухоме майно (автостоянка зі станцією технічного обслуговування) від 27 липня 2020 року № 217952534, рішення Новомосковської міської ради народних депутатів від 21 серпня 1996 року № 825, рішення Новомосковської міської ради народних депутатів від 15 грудня 1999 року № 1046, заява ТОВ «Макроплаза» про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки в оренду від 31 січня 2022 року № 000984/22, рішення Новомосковської міської ради від 31 серпня 2022 року № 766, договір оренди земельної ділянки від 04 листопада 2022 року, витяг з ДЗК від 21 січня 2022 року, кадастровий план, технічний паспорт на автостоянку зі станцією технічного обслуговування, службова записка відділу земельних відносин виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 31 від 02 червня 2023 року; лист виконавчого комітету Новомосковської міської ради Вих. № 1088/0/2-23 від 07 червня 2023 року, лист Держгеокадастру № 1-0 110.6-2085/299-23-0.110,6 від 12 червня 2023 року, архівний витяг з рішення виконкому Новомосковської міської ради депутатів від 19 липня 2000 року № 570.

Зібраними у справі письмовими доказами підтверджується, що продавцю ОСОБА_2 на момент продажу ним ОСОБА_1 земельної ділянки, належало на праві приватної власності 28 м2 земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що і було предметом укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27 листопада 2000 року. Жодних доказів того, що на момент укладення зазначеного вище договору відповідачеві належало 654 м2, а не 28 м2, якими він розпорядився, суду надано не було і судом не установлено, а тому не можна говорити про допущену нотаріусом описку у договорі купівлі-продажу земельної ділянки під час його посвідчення, як на те вказує позивач у своєму позові.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не підтверджені належними та допустимим доказами, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 77-81, 84, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Новомосковська міська рада Дніпропетровської області, Перша новомосковська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП та реквізити паспорта невідомі, остання відома адреса: АДРЕСА_4 ;

- третя особа: Новомосковська міська рада Дніпропетровської області, , 51200, Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 14.

- третя особа: Перша новомосковська державна нотаріальна контора, , 51200, Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 22.

Повне рішення суду складено та підписано 20 грудня 2023 року.

Суддя Г.Є. Майна