15.12.2023
Справа № 331/8127/23
Провадження № 2-з/331/79/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2023 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

за участю секретаря судового засідання Крамаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Недокус В.І., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВО № 1066049 від 04 грудня 2023 року, звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя до подання позовної заяви до суду з заявою про забезпечення позову, в якій заявник просить суд накласти арешт, заборонивши здійснювати відчуження майна, яке належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3 до моменту ухвалення судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в тому числі на:

квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 51,28 кв.м, на яку видано ордер № 604 від 15.07.1991 року;

транспортний засіб Audi Q5, державний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску, об`ємом двигуна 3197 см3, VIN-код: НОМЕР_2 ;

два гаражі (№ 137«А», № НОМЕР_3 ) у гаражному кооперативі «Дніпро-2».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що 19 грудня 1987 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що вчинено відповідний актовий запис № 274 та 19 грудня 1987 року Оріхівським відділом ЗАГС було видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 . Восени 2022 року за ініціативи ОСОБА_3 та після багаторазових переконань вона погодилась щоб ОСОБА_3 вивіз її до західної частини України. Після її переїзду відносини між подружжям погіршилися. Із переписки з чоловіком вона дізналася, що він змінив дверні замки спільної квартир і у останнього є інша сім`я. Спільне сумісне майно подружжя складається, зокрема з нерухомого та рухомого майна зазначено вище.

Враховуючи вищезазначене, заявник ОСОБА_1 переконана, що існує висока ймовірність того, що відповідач ОСОБА_3 може у будь-який момент здійснити відчуження зазначеного спільного майна подружжя на користь інших осіб, що може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п.п. 1), 2) ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За правилами статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

У постанові Верховного Суду по справі № 755/1357/18 від 13.03.2019 року викладено позицію щодо вирішення судом питання про забезпечення позову з врахуванням інтересу не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Слід зазначити, що під час вирішення питання про забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Виходячи із змісту заяви про забезпечення позову, на думку сторони заявника існує загроза відчуження нерухомого і рухомого майна, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , що може утруднити у майбутньому виконання рішення суду.

Разом з тим, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.11.2018 року (справа № 752/6255/18), що при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову мають бути надані докази необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Однак, жодних обґрунтованих доводів з підтвердженням їх відповідними доказами стороною не надано.

Крім того, суду не надано доказів на підтвердження того, що два гаражі (№ 137«А», № НОМЕР_3 ), які знаходяться у гаражному кооперативі «Дніпро-2» належать подружжю ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява про забезпечення позову ґрунтується на припущеннях і не містить викладу обставин та доказів щодо наміру відчуження зазначеного вище нерухомого і рухомого майна. Сам факт того, що особа має право власності на вказане вище майно, не свідчить про те, що нею будуть здійснені дії, в результаті яких, при задоволенні позовних вимог буде неможливо виконати рішення суду.

Законом чітко визначено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Отже, зважаючи на викладене вище, заява ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Яцун