Справа №295/1238/23
12.06.2023 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -
І. Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 21.03.2023 р. (а.с. 50-57), просить стягнути з відповідачки заборгованість:
29.09.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №997743871, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який відповідно до п. 4.7 кредитного договору має юридичну силу як і власноручно відтворений підпис.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою судді від 06.03.2023 року дану позовну заяву було залишено без руху.
Зі змісту повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені судом встановлено, що відповідач змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » (а.с. 48-50).
21.03.2023 р. на виконання вимог ухвали суду від 06.03.2023 р. позивач направив уточнену позовну заяву, згідно якої уточнив прізвище відповідачки (а.с. 50-57).
Ухвалою суду від 24.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Копії ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви направлялись на адресу, як зареєстрованого місця проживання відповідачки (а.с. 42), так і на адресу, зазначену в позовній заяві, проте повернулись не врученими з поштовою відміткою «За закінченням терміну зберігання», останнє відправлення повернулось 31.05.2023 року (а.с. 63-66).
Заяв по суті справи до суду не надійшло.
Відповідно до положень ст.ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення.
ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
В статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.
За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду
Судом встановлено, що 30.10.2020 р. ОСОБА_5 підписала Заяву-анкету на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (а.с.10).
Зі змісту Паспорта кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» № 5034944 вбачається, що позичальник ознайомлена з інформацією щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та щодо орієнтованої загальної вартості кредиту, розміром річних відсотків - 0,01 %, щомісячних процентів - 6%, умовами їх нарахування; також ознайомлена з порядком повернення кредиту, кількістю і розміром платежів, періодичністю їх внесення (а.с. 9).
З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачці ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі, який визначений договором. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування чужими коштами не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №997743871 року від 29.09.2020 р.
30.09.2020 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до договору №997743871 від 29.09.2020 р., згідно якої сторони продовжили строк кредитування на один день, на дату укладення цієї угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом, починаючи з 29.10.2020 р. позичальник сплачує за користування кредитом 1,64 % в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди (а.с.23).
Отже, на підставі ст.ст. 626,627,638,639,1054 ЦК України, положень Закону України "Про електронну комерцію", Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», суд дійшов висновку, що між сторонами в належній формі укладений кредитний договір, підписання умов якого здійснено в електронній формі шляхом накладення електронного цифрового підпису, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі № 524/5556/19.
Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №997743871від 29.09.2020 р., позивач посилається на те, що право вимоги за ним до нього перейшло на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 29.11.2018 р., укладеного між ТОВ « Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», та на підставі договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 р., який був укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем у справі - ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів».
За статею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Дослідивши надані позивачем докази в обгрунтування позовних вимог в цій частині, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджується перехід права вимоги за кредитним договором №997743871від 29.09.2020 р. від ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а відтак і до позивача.
Так, позивач долучив до позовної заяви фотокопію Договору факторингу №28/1118-01 від 29.12.2018 р., який укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», відповідно до умов якого Клієнт (ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога») зобов`язується відступити Фактору (ТОВ «Таліон Плюс») Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату (а.с.24).
Зі змісту п.1.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 29.12.2018 р. вбачається, що перелік кредитних договорів, за якими відступається право вимоги на підставі цього договору, наводиться у відповідних додатках до цього Договору, а саме в Реєстрах прав вимог.
Разом з тим, до позовної заяви позивачем не долучений Реєстр прав вимоги, згідно якого до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло право вимоги за кредитним договором №997743871від 29.09.2020 р., боржником за яким є ОСОБА_1 .
Крім того, суд звертає увагу, що Договір факторингу №28/1118-01, на який посилається позивач, був укладений 29.12.2018 року, тобто на два роки раніше, ніж кредитний договір №997743871від 29.09.2020 р., а відтак право вимоги за ним не могло перейти до ТОВ «Таліон Плюс» без складення та підписання відповідного Реєстру прав вимоги, який повинен бути додатком до даного договору.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що фотокопія Договору факторингу №28/1118-01 від 29.12.2018 р. взагалі не може вважатись належним доказом в розумінні вимог ст.ст. 81, 95 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. 1 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
До позовної заяви позивач долучив фотокопію Договору факторингу №28/1118-01 від 29.12.2018 р., яка взагалі ніким не засвідчена, а відтак суд не може посилатись на неї як на належний доказ, який може підверджувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що всі інші копії документів, які долучені до справи, окрім фотокопії Договору факторингу №28/1118-01 від 29.12.2018 р., засвідчені представником позивача - Стадник Н.С. в порядку, який визначений ст. 95 ЦПК України.
Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
В силу приписів ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.
Отже, на підставі доказів, які надані позивачем в обгрунтування заявлених вимог в цій частині, суд дійшов переконання, що позивачем не доведено перехід права вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Клопотань про витребування інших доказів відповідно до положень ст.ст. 83,84 ЦПК України, позивач, що є його правом, до суду не подавав.
Беручи до уваги те, що матеріалами справи не підтверджується перехід права вимоги за кредитним договором №997743871 року від 29.09.2020 р. до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога», суд не надає оцінку та відхиляє як доказ укладений 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №20102022 про перехід права вимоги за зазначеним кредитним договором до останнього і вважає, що він немає правового значення для вирішення даного спору, оскільки дослідженими доказами не підтверджується право ТОВ «Таліон Плюс» на передачу таких вимог.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №997743871 року від 29.09.2020 р. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено наявність грошової вимоги до ОСОБА_1
V. Розподіл судових витрат
На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1154,12 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 76-83, 141, 263-268, 280, 354 ЦПК України, -
Позовну заяву задоволити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, адреса для листування Київська область, м. Бровари. вул. Лісова. 2, поверх 4. .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса, зазначена в позовній заяві,- АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя О.В. Стрілецька