ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9512/23 Справа № 201/717/23 Суддя у 1-й інстанції - Покопцева Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційні скарги ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 року

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2023 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позов мотивований тим, що 02.04.2021 року між сторонами було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, за умовами якого була застраховано відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «Chevrolet VOLT», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

29.11.2021 року в місті Дніпрі на вул. Синявського відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Ореl», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , «Іveco», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 та забезпеченого автомобіля марки «Chevrolet VOLT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала відповідач.

Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 28.12.2021 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України із накладанням стягнення у вигляді штрафу на користь держави.

Визнавши дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 29.11.2021 року, страховим випадком, 18.07.2022 року позивач виплатив власнику автомобіля марки Ореl», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 130 000 грн. страхового відшкодування за ремонт зазначеного транспортного засобу, а власнику автомобіля «Iveco», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_5 06.07.2022 року - 83 671 грн. 66 коп., а всього сплатив 213 671 грн. 66 коп.

Посилаючись на положення п.п.38.1.1 п.38.1 ст. 38 Закону України «Про Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказуючи на те, що постановою від 28.01.2021 року Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська відповідача визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, позивач просив стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 213 671 грн. 66 коп. та вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 року позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 213 671 гривень 66 копійок, судові витрати в сумі 13 205 гривень 07 копійок, а всього 226 876 (двісті двадцять шість тисяч гривень вісімсот сімдесят шість) гривень 73 копійки.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

У відзиві позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.

У письмових поясненнях, представник відповідача зазначив щодо незгоди із висновком експерта № 429/21А від 09 січня 2022 року, оскільки останній не був попереджений про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як передбачено ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Із позовної заяви вбачається, що ціна позову становить меньше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 02 квітня 2021 року у Приватному акціонерному товаристві „ПРОСТО-страхування" - ОСОБА_1 було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Chevrolet VOLT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , страховою сумою за майнову шкоду 130 000грн., про що видано Поліс № 5392950 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.5).

29.11.2021 року в місті Дніпрі по вул. Синявського відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Ореl», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , «Іveco», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 та забезпеченого автомобіля марки «Chevrolet VOLT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала відповідач.

Постановами Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП України із накладанням стягнення у виді штрафу в дохід держави (а.с.11-12).

Відповідач не погодилася із такими постановами та оскаржила їх до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року (справа №932/10980/21, провадження №33/803/229/22) залишено без задоволення апеляційну скаргу захисника Колотила Б.В., діючого в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та залишено без змін постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у вчиненні 29 листопада 2021 року в районі буд.185 по вул.Синявського в м.Дніпрі ДТП за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №051136.

Апеляційний суд вказав на те, що водій ОСОБА_1 , яка здійснювала виїзд з другорядної дороги, мала надати перевагу у русі транспортному засобу Opel Astra д.н.з. НОМЕР_5 та лише після чого розпочати маневр повороту, оскільки у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 , яка рухалась по головній дорозі, мала перевагу у русі. Проте, всупереч зазначеному, водій ОСОБА_1 , частково вийхавши на головну дорогу, що призвело до створення небезпеки для ОСОБА_6 , в результаті чого її автомобіль почав некерований рух та здійснив зіткнення з транспортним засобом Івеко, д.н.з. НОМЕР_4 .

29 квітня 2022 року до АТ «ПРОСТО-страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування звернувся адвокат Олександр Негробов, який діяв в інтересах ОСОБА_4 . Транспортний засіб «Ореl», реєстраційний номер НОМЕР_5 , належить ОСОБА_4 . Відповідно до Висновку експерта № 429/21А від 09 січня 2022 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Ореl», реєстраційний номер НОМЕР_5 , становить 214 783,04 гривень. Розглянувши дану заяву, АТ «ПРОСТО-страхування» визнало дорожньо-транспортну пригоду, про що 18 липня 2022 року було складено страховий акт № 160023. Відповідно до платіжного доручення № 8852 від 18 липня 2022 року АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Ореl», реєстраційний номер НОМЕР_5 , в розмірі 130 000,00 гривень, що становить ліміт відповідно до умов договору.

12 січня 2022 року до АТ «ПРОСТО-страхування» звернулося ТОВ ВФ «ТЕХНОПОЛІС». Транспортний засіб «Іveco», реєстраційний номер НОМЕР_4 відповідно до Свідоцтва НОМЕР_6 належить ОСОБА_5 . Відповідно до Висновку експерта № 430/21А від 09 січня 2022 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Іveco», реєстраційний номер НОМЕР_4 , становить 136 936,50 гривень. 13 січня 2022 року до АТ «ПРОСТО-страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування звернулося ТОВ ВФ «ТЕХНОПОЛІС». Розглянувши дану заяву, AT «ПРОСТО-страхування» визнало дорожньо-транспортну пригоду, про що 06 липня 2022 року було складено страховий акт № 159329. Відповідно до платіжного доручення № 8308 від 06 липня 2022 року AT «ПРОСТО-страхування» виплатило ОСОБА_5 страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Iveco», реєстраційний номер НОМЕР_4 , в розмірі 83 671,66 гривень.

Таким чином, фактичні витрати AT «ПРОСТО-страхування», пов`язані зі дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулася 29 листопада 2021 року за участі забезпеченого транспортного засобу «Chevrolet VOLT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складають - 213 671,66 гривень, на підтвердження чого в матеріалах справи маються платіжні доручення (а.с.45,88).

Відповідач факт виплати цих сум та їх розмір не спростовувала.

29.11.2021 року позивач направив відповідачу регресні вимоги про сплату виплачених коштів (а.с.46, 89).

Крім того, Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.04.2023 року постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП залишено без змін. Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не залишала місце ДТП, спростовуються матеріалами справи, зокрема, копією протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 29 листопада 2021 року зі схемою місця ДТП та фототаблицями до нього, з яких слідує, що під час огляду місця ДТП транспортний засіб та ОСОБА_1 були відсутні.

Апеляційний суд зазначив, що безпідставними є посилання захисника, як на доказ невинуватості ОСОБА_1 у залишенні місця ДТП на постанову Дніпровського апеляційного суду від 03.02.2022р, в якій вказано, що у судовому засіданні переглянуто відеозапис, на якому зафіксовано пояснення ОСОБА_1 щодо обставин справи, якими підтверджується факт перебування останньої на місці ДТП.

Також, суд бере до уваги покази свідка ОСОБА_5 , допитаного 20.06.2023 у судовому засіданні суду першої інстанції, який є водієм ТОВ «Технополіс», та який пояснив суду, що 29.11.2021р., він керував автомобілем Івеко, реєстраційний номер НОМЕР_4 , маршрут 33, їхав по провулку Мирному, по головній вулиці. Назустріч їхав автомобіль марки «Ореl Аstra», із другорядної вулиці виїжджала відповідачка. «Ореl Аstra» почав уходити від зіткнення з її автомобілем і вдарив автобус свідка. Від перехрестя до місця зіткнення було 86 метрів. Хвилин через 40 повернулася відповідач, спілкувалася із поліцейськими, давала показання. На думку свідка, відповідач могла не бачити того, що сталася ДТП, звук почути могла (а.с.136-138).

Крім того, в суді першої інстанції була допитана в якості свідка особисто відповідачка, дала покази, тотожні запереченням на позов.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.п в), п. 38.1.1, ч. 38.1, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 перебувала на місці ДТП, оскільки це підтверджується постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року (справа №932/10980/21, провадження №33/803/229/22) у мотивувальній частині якою зазначено, що у судовому засіданні переглянуто відеозапис, на якому зафіксовано пояснення ОСОБА_1 щодо обставин справи, якими підтверджується факт перебування останньої на місці ДТП.

Оскільки, зазначений довід, спростовується постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року (справа № 932/10981/21, провадження № 33/803/795/23), якій встановлено наступне: Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не залишала місце ДТП, спростовуються матеріалами справи, зокрема, копією протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 29 листопада 2021 року зі схемою місця ДТП та фототаблицями до нього, з яких слідує, що під час огляду місця ДТП транспортний засіб та ОСОБА_1 були відсутні.

Безпідставними також є посилання захисника, як на доказ невинуватості ОСОБА_1 у залишенні місця ДТП на постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року, в якій вказано, що у судовому засіданні переглянуто відеозапис, на якому зафіксовано пояснення ОСОБА_1 щодо обставин справи, якими підтверджується факт перебування останньої на місці ДТП.

Так, постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року (справа №932/10980/21, провадження №33/803/229/22) залишено без задоволення апеляційну скаргу захисника Колотила Б.В., діючого в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та залишено без змін постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у вчиненні 29 листопада 2021 року в районі буд. АДРЕСА_1 ДТП за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №051136.

При цьому в даній справі ОСОБА_1 обвинувачується у залишенні місця ДТП саме за викладених вище обставин.

В мотивувальній частині вказаної постанови Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року зазначено, що у судовому засіданні переглянуто відеозапис, на якому зафіксовано пояснення ОСОБА_1 щодо обставин справи, якими підтверджується факт перебування останньої на місці ДТП.

Разом з тим, вказані висновки суду апеляційної інстанції не стверджують про знаходження ОСОБА_1 на місці ДТП після його вчинення, як про це зазначає в апеляційній скарзі захисник, а лише підтверджують факт того, що ДТП за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №051136 обставин відбулось за участю та внаслідок саме дій ОСОБА_1 .

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано жодних доказів на підтвердження знаходження ОСОБА_1 на місці ДТП після його вчинення чи поважності причин залишення нею місця ДТП.

На переконання апеляційного суду сукупності наявних в матеріалах справи доказів достатньо для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази порівняно з оцінкою їх ОСОБА_1 та її захисником, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.

Сукупність досліджених в суді першої інстанції доказів підтверджує, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст. 122-4 КУпАП, які виразилися у залишенні місця ДТП, до якої вона причетна.

З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративне правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.

Таким чином, твердження захисника про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у зазначеному правопорушенні, а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи на викладене, та враховуючи, що постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП залишені без змін з оцінкою наведених відповідачем аргументів, які є тотожними із її запереченнями в цій справі, встановивши, що страховою компанією, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи відповідача, здійснено виплату страхового відшкодування потерпілим у ДТП особам, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав у позивача вимагати стягнення від свого страхувальника виплаченої суми в порядку регресу, зважаючи на те, що відповідач залишила місце ДТП.

Також, колегія суддів не приймає заперечення у письмових поясненнях представника відповідача щодо незгоди із висновком експерта № 429/21А від 09 січня 2022, оскільки експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність, відповідно до п. 4.12 Інструкції Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, зважаючи на наступне.

Вказаний довід не заслуговує на увагу суду, оскільки у даному випадку районний суд прийняв вказаний висновок, як письмовий доказ на підтвердження розміру заподіяних збитків.

Вищевказаний висновок є експертним дослідженням, а не експертизою, а тому його виконавці не попереджаються про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, вказана справа слухалася у відкритому судовому засіданні у якому приймала участь, як і особисто відповідач, так і її представник.

Проте, стороною відповідача в ході розгляду справи не ставився під сумнів даний висновок експерта, не заявлялось клопотання про призначення відповідної судової експертизи.

У статті 105 ЦПК України визначено випадки, за яких призначення судової експертизи є обов`язковим. Так призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У справі, що переглядається, суд не встановив наявність умов, за яких підтвердження розміру заподіяних збитків обов`язково має підтверджуватися висновком судової експертизи. Установивши, що відповідачка належних та допустимих доказів на спростування своєї вини у заподіянні шкоди майну не надала, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідачки на користь позивача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 213 671 гривень 66 копійок.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі № 158/1981/20 (провадження № 61-12503св21).

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко