Справа № 138/1917/23
Провадження № 22-ц/801/2372/2023
Провадження № 22-ц/801/2516/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Холодова Т. Ю.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 рокуСправа № 138/1917/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач),

суддів Копаничук С. Г., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Різник Д. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Могилів-Подільської міської ради до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні прав баби та діда щодо виховання онуків, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.11.2023 року, постановлену у складі судді Холодової Т.Ю. в приміщенні суду в м. Могилів-Подільський,

та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на додаткову ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2023 року, постановлену у складі судді Холодової Т.Ю. в приміщенні суду в м. Могилів-Подільський, повний текст додаткової ухвали складено 14.11.2023 року, -

в с т а н о в и в :

07.07.2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом (вх. № 9499) до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Могилів-Подільської міської ради про усунення перешкод у здійсненні прав баби та діда щодо виховання онуків, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.11.2023 року позовну заяву залишено без розгляду.

Додатковою ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2023 року залишено без розгляду заперечення представника позивачів адвоката Шикунової А. О. на заяву представника відповідача адвоката Залокоцької В. Д. про розподіл судових витрат. Заяву представника відповідача адвоката Залокоцької В. Д. про розподіл судових витрат у цивільній справі задоволено повністю. Стягнуто зОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах на користь ОСОБА_5 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу (вх. № 9485 від 13.11.2023 року), в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що 10.10.2023 року в судове засідання не з`явились не лише позивачі, а й відповідач, що і стало підставою для відкладення розгляду справи. Позивач подала до суду заяву від 9.10.2023 року про відкладення засідання у зв`язку з зайнятістю адвоката в іншому процесі. 2.11.2023 року суд постановив ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України незважаючи на заяву позивача від 1.11.2023 року про відкладення засідання у зв`язку з поганим самопочуттям.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (вх № 10137 від 30.11.2023 року), посилаючись на порушення норм процесуального права, просять додаткову ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2023 року скасувати.

Підставою для скасування оскаржуваної додаткової ухвали зазначається те, що підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а тому не потребувала значного часу та коштів, які заявлено представником відповідача як витрати на правничу допомогу. До заяви про стягнення витрат на правничу допомогу надано докази, які не стосуються витрат у даній справі (у квитанції від 22.09.2023 року не вказано чітких підстав отримання гонорару, акт приймання-передачі наданих послуг від 2.11.2023 року не містить погодженої суми, розрахунок витрат на правничу допомогу від 2.11.2023 року не узгоджується з умовами договору про надання правничої допомоги від 19.09.2023 року). Дії позивачів були добросовісними.

15.12.2023 року до Вінницького апеляційного суду надійшов з Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області відзив ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 (вх № 17233 від 11.12.2023 року, який подано до суду першої інстанції), на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.11.2023 року без змін.

Також з Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшов відзив ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 (вх № 17296 від 11.12.2023 року, який подано до суду першої інстанції), на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому, зазначаючи про безпідставність аргументів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2023 року без змін.

Ознайомившись із поданими відзивами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення їх без розгляду (частина друга статті 126 ЦПК України), оскільки вони подані до апеляційного суду з пропуском п`ятиденного строку, встановленого ухвалою апеляційного суду від 28.11.2023 року та від 4.12.2023 року про відкриття апеляційного провадження. Клопотання про подовження строку для подання відзиву представником відповідача не заявлено.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_4 підтримала апеляційні скарги та просила їх задовольнити.

Відповідач та її представник ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечили проти апеляційних скарг, просили залишити їх без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали та додаткової ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала та додаткова ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено, що ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується копією паспорта громадянина України, виданого 24.07.2023 року /а. с. 54/.

Щодо оскарження ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 2.11.2023 року.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі та їх представник, належним чином повідомлені про день, час та місце проведення підготовчого засідання, до суду не з`явились двічі поспіль (10.10.2023 та 02.11.2023), а також те, що з заявою про розгляд справи за їх відсутності останні до суду не звертались.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України є законним та обгрунтованим.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у статті 257 ЦПК України.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом вимог частини п`ятої статті 223 ЦПК України, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в підготовче засідання чи в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Правове значення у цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 759/6512/17 (провадження № 61-4437св20), від 07.12.2020 року у справі № 686/31597/19 (провадження № 61-15254св20), від 20.01.2021 року у справі № 450/1805/18 (провадження № 61-2329св20), від 12.06.2023 року у справі № 386/497/18 (провадження № 61-8305св21).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 3.09.2023 року призначено підготовче судове засідання на 10.10.2023 року на 10:30 год /а. с. 44/, про що було повідомлено представника позивачів ОСОБА_4 , що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а. с. 46/.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі (частина п`ята статті 130 ЦПК України).

9.10.2023 року ОСОБА_1 подано заяву до міськрайонного суду про перенесення засідання на іншу дату в зв`язку з тим, що представник ОСОБА_4 буде зайнята в іншому судовому засіданні /а. с. 58/.

У справі міститься заява ОСОБА_1 про отримання електронних повісток /а. с. 59/.

Відповідно до протоколу судового засідання від 10.10.2023 року учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились, технічне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося /а. с. 62/.

Розгляд справи відкладено на 2.11.2023 року на 10:30 год /а. с. 63/.

На аркуші справи 63 міститься довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber» ОСОБА_1 /а. с. 63/.

ОСОБА_2 та представник позивачів ОСОБА_4 повідомлені про судове засідання рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення /а. с. 64 зворот, 65/.

1.11.2023 року до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про перенесення судового засідання у зв`язку з поганим самопочуттям /а. с. 67/.

Відповідно до протоколу судового засідання від 2.11.2023 року учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились, технічне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося /а. с. 69/.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується також суд апеляційної інстанції, про те, що наявні правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, оскільки позивачі належним чином будучи повідомленими про день та час розгляду справи (10.10.2023 року та 2.11.2023 року) повторно не з`явились у підготовче судове засідання, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Судом обґрунтовано враховано те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 року у справі № 310/12817/13 (провадження № 61-36375св18).

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що 10.10.2023 року в судове засідання не з`явились не лише позивачі, а й відповідач, що і стало підставою для відкладення розгляду справи, а також те, що 2.11.2023 року суд постановив ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України незважаючи на заяву позивача від 1.11.2023 року про відкладення засідання у зв`язку з поганим самопочуттям, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при постановленні оскаржуваної ухвали судом дотримано норми процесуального права.

З огляду на зазначене, аргументи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, а тому оскаржувана ухвала Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.11.2023 року є законною та обґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Щодо оскарження додаткової ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2023 року.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (частина шоста статті 142 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Таким чином, саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Постановляючи додаткову ухвалу суд першої інстанції зазначив про те, що оскільки позов залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомлених позивачів та їх представника, та виходячи із доведеності зловживання позивачами та їх представником процесуальними правами при розгляді даної справи, співмірності та розумності розміру понесених судових витрат відповідачем, а також на те, що суд прийшов до висновку про залишення без розгляду заперечень представника позивачів на заяву про розподіл судових витрат, підлягає задоволенню заява представника відповідача про стягнення з позивачів на користь відповідача в рівних частинах ( з кожного по 4 000 грн) судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.

Зазначений висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає таким, що ґрунтується на повному з`ясуванні обставин справи, правильному застосуванні норм процесуального права.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що у відзиві на позов представник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , зазначила орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн /а. с. 52/.

3.11.2023 року до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Залокоцькою В. Д., яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подано клопотання про стягнення судових витрат, в якому просила стягнути з позивачів в рівних частках на користь відповідача понесені судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 8000 грн. /а. с. 73-76/. До клопотання представником відповідача додано наступні докази :

- копію договору про надання правничої допомоги від 19.09.2023 року /а. с. 77-80/;

- копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 22.09.2023 року/а. с. 81/;

- копію квитанції про оплату правничої допомоги від 22.09.2023 року /а. с. 81 зворот/;

- копію розрахунку витрат на правничу допомогу, наданих ОСОБА_7 у справі № 138/1917/23 від 2.11.2023 року, згідно якого види послуг складаються із: аналізу документів та юридичної консультації із законодавчим обґрунтуванням, аналізу судової практики та консультації 4026 грн (1342 х 3 год); відзиву на позовну заяву 4026 грн (1342 х 3 год) /а. с. 82/;

- копію акта приймання-передачі наданих послуг від 2.11.2023 року /а. с. 82 зворот/;

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що 10.10.2023 сторони, належним чином повідомлені, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання до суду не з`явились. Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила відкласти підготовче засідання на іншу дату у зв`язку з тим, що представник позивачів ОСОБА_4 зайнята в іншому судовому засіданні в іншому районі. Крім того, 2.11.2023 позивачі та їх представник ОСОБА_4 , належним чином повідомлені про дату час та місце проведення підготовчого засідання, до суду повторно не з`явились. Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку з її поганим самопочуттям, а саме нежить та температура.

При цьому, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження поважності причин неявки позивачів та їх представника до суду на призначені дати.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи . (пункт 1 частини другої статті 44 ЦПК України).

Одним із способів зловживання процесуальними правами є неявка у судове засідання, яка може супроводжуватися відсутністю поважної причини та недобросовісною метою затягування розгляду справи.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що в діях позивачів наявні ознаки зловживання процесуальними правами, на які посилається представник відповідача, як на підставу для звернення з вимогами про компенсацію понесених судових витрат на оплату правничої допомоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а тому не потребувала значного часу та коштів, які заявлено представником відповідача як витрати на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції не вважає такими, що дають правові підстави для скасування або зміни додаткової ухвали суду першої інстанції, оскільки клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не було подано представником позивача з дотриманням норм процесуального права, а представником відповідача для підготовки до розгляду справи був витрачений час та здійснені певні види адвокатської діяльності.

Заперечення представника позивачів адвоката Шикунової А. О. на заяву представника відповідача адвоката Залокоцької В. Д. про розподіл судових витрат судом першої інстанції без розгляду відповідно до частини четвертої статті 183 ЦПК України, згідно якої суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду у разі, якщо вона подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу надано докази, які не стосуються витрат у даній справі (у квитанції від 22.09.2023 року не вказано чітких підстав отримання гонорару, акт приймання-передачі наданих послуг від 2.11.2023 року не містить погодженої суми, розрахунок витрат на правничу допомогу від 2.11.2023 року не узгоджується з умовами договору про надання правничої допомоги від 19.09.2023 року), а дії позивачів були добросовісними, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України) (Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що представником відповідача надано достатньо доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу.

Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, оскаржувана додаткова ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.11.2023 року без змін. Також слід залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а додаткову ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2023 року без змін.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачами у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.11.2023 року та додаткову ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2023 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 20.12.2023 року.