ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/412/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів надання послуг
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Савченко Олени Олександрівни на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 жовтня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

У грудні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь основний борг у розмірі 40 950 гривень, неустойку у розмірі 64 000 гривень, а також неустойку у розмірі 40 950 гривень.

Позовна заява мотивована тим, що між позивачем та відповідачем був укладений Договір на надання інформаційно-консультаційних послуг по придбанню нерухомого майна № 000546 від 18.03.2016 року. Від імені ФОП ОСОБА_1 договір було укладено ОСОБА_3 , яка діяла на підставі Договору доручення №000198 від 14.12.2015 року.

Відповідно до умов Договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати інформаційно-консультаційні платні послуги по придбанню нерухомого майна, а саме 2-3х-кімнатної квартири в АДРЕСА_1 за ціною до 34 000 доларів США. На виконання договору позивачем була надана інформація про наявність 2-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка була в подальшому вибрана відповідачем та придбана у власність на свою дружину - ОСОБА_4 , за ціною 819 000 гривень, що відповідає умовам Договору. Отже позивач свої інформаційно-консультаційні послуги по придбанню нерухомого майна виконав належним чином, відповідач ці послуги прийняв та розпорядився отриманою інформацією на власний розсуд.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що оплата послуг позивача здійснюється відповідачем наступним чином: 50% вартості послуг сплачується в момент підписання попереднього договору, договору про намір та інших не заборонених законодавством договорів, які передбачають між іншим передачу замовником продавцю завдатку, авансу або іншого забезпечення виконання зобов`язання; 50% вартості послуг - на угоді в момент підписання договору купівлі-продажу (або іншого договору, який передбачає отримання у власність об`єкту нерухомості, чи іншим шляхом, не забороненим законодавством України). Зазначає, що перша частина послуг позивача сплачена не була. Також вказує, що за договором відповідач зобов`язався виплатити позивачу винагороду в розмірі, строки і в порядку, передбаченому п.3 Договору. Оплата послуг позивача здійснюється відповідачем також у випадку придбання у власність нерухомого майна членами його сім`ї. Відповідно до умов укладеного Договору розмір винагороди позивача складає 5% ринкової вартості вибраного об`єкту нерухомості, але не менше 30 000 гривень.

На підставі вищевикладеного зазначає, що відповідач повинен був оплатити послуги позивача 15.04.2016 року у розмірі 40 950 гривень, але не сплатив, чим прострочив виконання свого зобов`язання, у зв`язку з чим у відповідності до ст.549 ЦК України та п.4.1. Договору позивач також просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 64 000 гривень, а також штраф у розмірі 40 950 гривень.

13.08.2019 року відповідачем надано до суду письмові заперечення, в яких зазначає, що ним не визнаються вимоги позивача, вважає їх незаконними, надуманими, безпідставними та такими, що не гуртуються на нормах права.

Вказує, що 18.03.2016 року між ФОП ОСОБА_1 та ним був укладений Договір про надання інформаційно-консультаційних послуг по придбанню нерухомого майна №000546. 15.04.2016 року його дружина ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коссе Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за №506, придбала нерухомість у вигляді 2-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 819 000 гривень. Разом із цим, при укладенні договору, веденні переговорів щодо придбання даної квартири, підготовки необхідного пакету документів для нотаріального оформлення по відчуженню об`єкта нерухомості, ФОП ОСОБА_1 або його представник присутні не були та позивачем не доведено які саме послуги, передбачені умовами договору, і коли саме надавались позивачем на виконання укладеного Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг по придбанню нерухомого майна №000546 від 18.03.2016 року.

Зазначає про відсутність належних доказів на підтвердження фактичного виконання свого зобов`язання за Договором, як то розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі свого зобов`язання або підписання Акту прийому-передачі виконаних робіт за даним договором. Відповідач заперечував сам факт надання йому послуг з боку ФОП ОСОБА_1 ..

Щодо придбання квартири дружиною зазначив, що фактично дана квартира була оглянута дружиною ще до укладення договору про надання інформаційно-консультаційних послуг по придбанню нерухомого майна № 000546 від 18.03.2016 року з ФОП ОСОБА_1 .. При цьому ексклюзивне право пошуку покупців на вищевказану квартиру на момент її огляду та продажу належало Агентству Нерухомості «Міська нерухомість», яке в свою чергу співпрацювало лише з Агентством Нерухомості «Квартал». Інформацію по вказаній квартирі позивач отримав з об`яви про її продаж, розміщеної АН «Квартал», яке відмовилось співпрацювати з ним по даному об`єкту нерухомості. Організацію огляду квартири, договором придбання її у власність дружини та іншими спрямованими діями на здобуття переходу права власності на це нерухоме майно займався не ФОП ОСОБА_1 , а АН «Квартал» та АН «Міська нерухомість», з яким дружина уклала відповідні договори.

Зауважує, що позивачем не доведено факту виконання ним умов Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг по придбанню нерухомого майна № 000546 від 18.03.2016 року. Крім того зазначає, що доказів придбання квартири ним на користь своєї дружини ОСОБА_4 матеріали цивільної справи не містять. Доказів надання послуг ОСОБА_4 позивачем не надано. Також зазначає про відсутність у ОСОБА_3 обсягу цивільної дієздатності як повіреної ФОП ОСОБА_1 щодо укладення від імені останнього Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг по придбанню нерухомого майна №000546 від 18.03.2016 року. Також просив застосувати строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2022 року у задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Савченко О.О. просить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Стягнути із відповідача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду незаконне, необгрунтоване, ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказав, що участі у справі не приймали ні позивач ні його представники Савченко О.О. та Плотнікова А.В. , оскільки не були належним чином повідомлені про його розгляд. Про постановлену судом ухвалу від 09.08.2022, за якою було витребувано належним чином засвідчену копію договору доручення №000198 від 14.12.2015 року, дізнався із оскаржуваного судового рішення, оскільки вона не була вручена позивачу, та з цих підстав надає його до апеляційної скарги та просить долучити до матеріалів справи.

Зауважує, що в рішенні судом не надається взагалі оцінка доказам які надав позивач.

Вказує, що відповідно до умов договору п.2.1.9 саме лише надання інформації про об`єкт нерухомості та його огляд замовником (відповідачем) є підставою для повної оплати послуг.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилом ч. 1 ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.

Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1-2 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно положень статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ОСОБА_2 , як замовником, та ФОП ОСОБА_1 в особі ОСОБА_3 , яка діє на підставі договору доручення №198 від 14.12.2015 року, як виконавцем, 18.03.2016 року укладено договір на надання інформаційно-консультаційних послуг з придбання нерухомого майна за характеристиками, визначеними у Договорі.

Відповідно до п.п.2.1 Договору Виконавець зобов`язується використовуючи власну інформаційну базу або інші джерела надати Замовнику платну інформацію про наявність, за орієнтовну ціну, технічні характеристики зацікавленого Замовником об`єкту нерухомого майна; здійснити для Замовника пошук необхідного об`єкта нерухомості по заданим ціновим та технічним характеристикам в період дії договору; організувати перегляди зацікавлених Замовником варіантів об`єктів нерухомості; організувати зустрічі і переговори для укладення будь-якого виду договору між Замовником та продавцем нерухомого майна, предметом якого буде об`єкт нерухомості який купує Замовник; регулярно надавати інформацію про хід виконання договору; консультувати Замовника та надати йому допомогу в частині підготовки необхідного пакету документів для нотаріального оформлення по відчуженню об`єкта нерухомості; консультувати Замовника з питань постановки на реєстраційний облік, реєстрації нотаріального договору по придбанню об`єкта нерухомого майна, переоформлення телефону, розміру та порядку сплати комунальних платежів; у разі підписання між Замовником та продавцем об`єкту нерухомості попередніх договорів, договорів про наміри або інших не заборонених діючим законодавством договорів, які передбачають, окрім іншого, передання Замовником продавцеві завдатку, авансу або іншого забезпечення виконання зобов`язань, передання Замовником суми грошових коштів в якості такого забезпечення виконання зобов`язань та безкоштовно здійснювати їх зберігання; при виникненні обставин, що перешкоджають виконанню своїх зобов`язань по даному договору, у триденний строк повідомити про це Замовника; Виконавець може надати лише частину вищеперелічених послуг, якщо інші Замовнику не потрібні, що не впливає на вартість послуг Виконавця.

У відповідності до п.2.3 Договору Замовник, зокрема, зобов`язується своєчасно прийняти та оплатити Виконавцю всі надані ним послуги; інформувати Виконавця на чиє ім`я буде придбаний об`єкт нерухомого майна (в чиїх інтересах діє Замовник); виплатити Виконавцю винагороду у розмірі, строки та в порядку, встановленому Договором. Оплата послуг Виконавця здійснюється Замовником у разі придбання (отримання у власність іншим не забороненим законодавством України шляхом) Замовником, членами його родини, родичами, особами, які спільно з ним проживають, інформація про яких була надана Виконавцем Замовнику. У випадку, якщо Замовник жодного з об`єктів нерухомості, інформацію про які надав Виконавець, не придбав у власність або не уклав договір завдатку, попередній договір, договір про наміри або інший договір, який виражає наміри сторін продати-купити (іншим шляхом передати у власність) об`єкт нерухомості, послуги Виконавця не сплачуються.

Розмір винагороди Виконавця за даним договором (вартість послуг Виконавця) складає 5% від ринкової вартості обраного об`єкта нерухомого майна, але не менше 30 000 гривень. Оплата послуг Виконавця здійснюється Замовником шляхом сплати грошових коштів у два етапи: 50% вартості послуг сплачується в момент підписання попереднього договору, договору про намір та інших не заборонених законодавством договорів, які передбачають між іншим передачу замовником продавцю завдатку, авансу або іншого забезпечення виконання зобов`язання; 50% вартості послуг - на угоді в момент підписання договору купівлі-продажу (або іншого договору, який передбачає отримання у власність об`єкту нерухомості, чи іншим шляхом, не забороненим законодавством України) (п.3.1 Договору).

У разі порушення Замовником своїх зобов`язань за даним договором Виконавець має право стягнути з нього неустойку у розмірі 20 мінімальних заробітних плат за кожен порушений пункт зобов"язання (п.4.1 Договору). У разі придбання об`єкта нерухомості, інформація про який була надана Замовнику Виконавцем, у власність Замовника, членів його сім`ї, родичам, які спільно з ним проживають, або третім особам, у чиїх інтересах дії Замовник, без відома Виконавця, виконавець не несе будь-якої відповідальності за законність укладеної угоди по відчуженню об`єкта нерухомого майна, а з Замовника у судовому порядку стягується сума, зазначена у п.3.1 даного договору, а також Замовник зобов`язаний у відповідності до ст.549 ЦК України сплатити Виконавцю штраф у розмірі 100% від вартості послуг Виконавця.

Позивач стверджує, що на виконання вказаного договору відповідачу була надана інформація про наявність 2-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

15 квітня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коссе Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за №497.

Однак відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором на надання інформаційно-консультаційних послуг з придбання нерухомого майна №000546 не сплатив позивачу обумовлену Договором суму винагороди.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач стверджує, що фактично дана квартира була оглянута дружиною ще до укладення ним Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг по придбанню нерухомого майна №000546 від 18.03.2016 року з ФОП ОСОБА_1 . При цьому ексклюзивне право пошуку покупців на вищевказану квартиру на момент її огляду та продажу належало Агентству Нерухомості «Міська нерухомість», яке в свою чергу співпрацювало з Агентством Нерухомості «Квартал». Організацію огляду квартири, договором придбання її у власність дружини ОСОБА_4 та іншими спрямованими діями на здобуття переходу права власності на це нерухоме майно займались АН «Квартал» та АН «Міська нерухомість», з яким дружина уклала відповідні договори. На підтвердження зазначеного відповідач надав договір про надання послуг №50-218 від 15.03.2016 року, укладений між ОСОБА_4 та АН «Квартал»; договір про надання інформаційно-консультаційних послуг по пошуку об`єкту нерухомості №б/н від 15.03.2016 року, укладений між ОСОБА_4 та АН «Міська нерухомість»; угоду про співпрацю №50-53 від 15.03.2016 року по об`єкту нерухомості (квартира за адресою: АДРЕСА_2 ), укладений між АН «Міська нерухомість» та АН «Квартал»; договір про наміри укладання договору купівлі-продажу 2-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 від 06.04.2016 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 третя сторона АН «Квартал».

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Надану до апеляційної скарги належним чином засвідчену копію договору доручення №000198 від 14.12.2015 року судова колегія не приймає до уваги з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» судам роз`яснено, що дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 не наведено об`єктивних причин неможливості подання вказаної копію договору, що перебувала у позивача та до яких він мав безперешкодний доступ впродовж всього розгляду справи в суді першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не приймає надані позивачем невчасно з власної вини вищевказані докази.

Щодо доводів скарги про не повідомлення про розгляд справи та неотримання копії ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 березня 2019 року по справі було відкрито провадження, та на зазначені адреси у позові вона була надіслана учасникам справи (а.с.15-19,20).

ОСОБА_1 отримав судову повістку на 16.08.2019 у яке не з`явився(а.с.30,31).

Письмові заперечення проти позову відповідача були направлені ОСОБА_1 (а.с.41-43).

12.12.2019 представник позивача адвокат Плотнікова А.В. подала заяву про перенесення розгляду справи призначеного на 13.12.2019 та ознайомлення з матеріалами справи (а.с.52).

10.03.2020 представник позивача адвокат Головань Т.Г. подала заяву про перенесення розгляду справи призначеного на 11.03.2020 у зв`язку із відрядженням (а.с.61).

19.05.2020 представник позивача адвокат Головань Т.Г. подала клопотання про перенесення розгляду справи (а.с.66).

09.09.2020 представник позивача адвокат Головань Т.Г. подала клопотання про перенесення розгляду справи з 09.09.2020 та про ознайомлення з матеріалами справи, з якими ознайомилася 25.11.2020 (а.с.77)

12.08.2021 у судовому засіданні приймала участь представник позивача адвокат Плотнікова А.В. (а.с.88-89) та була повідомлена про наступне судове засідання призначене на 04.11.2021 (а.с.93).

09.02.2022 у судовому засіданні приймала участь представник позивача адвокат Савченко О.О. (а.с.99-100) та була повідомлена про судове засідання на 29.04.2022 у яке не з`явилась.

09.08.2022 ухвалою суду було витребувано у позивача належним чином засвідчену копію договору доручення №000198 від 14.12.2015 року, та розгляд справи призначено на 21.09.2022, яка була направлена позивачу, про що містяться докази (а.с.103,104).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989р. у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивач та його три представники - адвокат Плотнікова А.В., адвокат Головань Т.Г., адвокат Савченко О.О. повинні були цікавитися розглядом справи, та судовими рішеннями, внесеними до ЄДРСР, які є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України відповідно до Закону «Про доступ до судових рішень», а тому доводи скарги про необізнаність розгляду справи та неотримання ухвали від 09.08.2022 судова колегія відхиляє.

Матеріали справи не містять допустимих, достовірних (безспірних) і достатніх доказів надання позивачем відповідачу передбачених договором послуг, не надані вони стороною позивача і в судовому засіданні. Вважати, що послуги не були надані з вини відповідача підстави відсутні, оскільки його аргументи та пояснення на основі вищенаведеного заслуговують на увагу і не спростовані позивачем.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову у повному обсязі за його недоведеністю

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Савченко Олени Олександрівни - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 22 червня 2023 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді Ю.М.Мальований.

О.В.Маміна.