Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5911/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Боричок К.В., про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виноградівської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Боричок К.В. про визнання права власності.

Згідно позовних вимог просить визнати за нею у порядку спадкування за заповітом право власності на: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 1,10 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Фанчиківської сільської ради; земельну ділянку площею 1,06 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Фанчиківської сільської ради.

Позов мотивовано тим, що позивач є спадкоємцем по смерті своєї матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно положень ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Покійна залишила заповіт на користь позивача, який 13.08.2020 року було посвідчено секретарем виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради за реєстровим №64.

Місцем відкриття спадщини є с.Тросник Берегівського району, вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 13.12.2021 року №955

Згідно положень ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Покійній матері позивача на праві приватної власності належав житловий будинок зв адресою: АДРЕСА_1 , земельні ділянки площею 1,06 га та 1,10 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Фанчиківської сільської ради.

З часу відкриття спадщини весь ризик та тягар утримання цього нерухомого майна позивач несе одноосібно.

Набути право власності на спадкові речові права шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують належність майнових прав покійному спадкодавцю. Така ситуація обумовлена тим, що у документованих матеріалах, що залишилися по смерті матері, оригіналів документів такого характеру віднайдено не було. За вказаних обставин державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовила.

Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено. Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 24.09.2013 року №525 цей об`єкт нерухомості на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Фанчиківською сільською радою 29.12.2004 року на підставі рішення виконавчого комітету від 17.12.2004 року №67, рахується ще за покійною бабою позивача (матір`ю спадкодавця) ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та залишила заповіт на користь дочки ОСОБА_2 (матері позивача), який 08.12.2003 року було посвідчено секретарем виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради за реєстровим №319.

Земельна ділянка площею 1,10 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Фанчиківської сільської ради первісно належала чоловіку спадкодавця (батьку позивача) ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мати позивача спадщину по смерті своїх матері та чоловіка прийняла, але набуття таких майнових прав не оформила (свідоцтво про право на спадщину не отримала). У той же час ч.З ст.1296 ЦК України регламентовано, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Верховний Суд роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (таку правову позицію відображено в постанові ВС від 14.08.2019 р. у справі №523/3522/16-ц).

Земельна ділянка площею 1,06 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Фанчиківської сільської ради належала безпосередньо спадкодавцю. За запитом позивача в архівних матеріалах Відділу №4 ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копію державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №036508 від 18.07.2002 року, який підтверджує належність на праві власності матері позивача цього об`єкту нерухомого майна.

Набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивач не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та втратою правовстановлюючого документу на землю за життя спадкодавця.

Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за заповітом успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення нею повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі (а.с.34, 37, 40).

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 11.10.2021 року (а.с.7).

Батько позивачки ОСОБА_4 помер раніше ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 20.07.2015 року (а.с. 16).

Факт родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та померлими ОСОБА_2 та ОСОБА_4 стверджується свідоцтвом про народження позивачки НОМЕР_3 від 25.02.1989 р. (а.с.4), рішенням про розірвання шлюбу з ОСОБА_5 від 01.04.2013 року (а.с.5-6) та свідоцтвом про укладення шлюбу з ОСОБА_6 . Серія НОМЕР_4 від 01.03.2016 року (а.с. 6 зв).

Покійна залишила заповіт на користь позивача, який 13.08.2020 року було посвідчено секретарем виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради за реєстровим №64 (а.с.8).

Місцем відкриття спадщини є с.Тросник Берегівського району, вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 13.12.2021 року №955 (а.с.7 зв.).

Згідно положень ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Покійній матері позивача на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 1,06 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Фанчиківської сільської ради, що стверджується державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК №036508 від 18.07.2002 року (а.с.17-17 зв.).

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 покійна успадкувала по смерті матері ОСОБА_3 згідно заповіту 08.12.2003 року (а.с.13).

Земельну ділянки площею 1,10 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Фанчиківської сільської ради покійна ОСОБА_2 успадкувала по смерті чоловіка ОСОБА_4 , якому за життя належала вказан земельна ділянка, що стверджується державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК №036509 від 18.07.2002 року (а.с.15-15 зв.).

В порядку цивільного законодавства позивачка прийняла спадщину, оскільки з самого народження і на даний час проживає у спадковому будинку слідкує за помешканням, обробляє земельні ділянки, що стверджується відміткою у паспорті про реєстрацію та довідками про поховання батьків.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем по заповіту після смерті матері. Спадщину прийняла. Інші спадкоємці відсутні. Інші особи претензій до спадкового майна не мають.

Належність спадкодавцю спадкового майна доведено належними та допустимими доказами.

За вказаних обставин позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати в порядку спадкування за заповітом по смерті матері ОСОБА_2 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на:

- житловий будинок з надвірними побудовами в АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 1,1 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Фанчиківської сільської ради;

- земельну ділянку площею 1,06 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Фанчиківської сільської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо