Справа № 720/206/23
Провадження № 6/720/5/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Оленчука І.В.

секретаря Лупу Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоселиця подання Головного державного виконавця Рудченко Ларини Олександрівни Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому району Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання частки боржника у майні, що належить на праві спільної сумісної власності,-

встановив:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить визначити частку боржника у майні, що належить на праві спільної сумісної власності, а саме 27.01.2023 року головний державний виконавець Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому району Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Рудченко Л.О. звернулася до суду із поданням про визначення частки боржника ОСОБА_1 у майні, що належить на праві спільної сумісної власності нежитлового приміщення магазину по продажу змішаних товарів, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , яким вона володіє разом з ОСОБА_2 .

Вимоги подання мотивовано тим, що на виконанні Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому району Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться зведене виконавче провадження №70098424 з примусового виконання виконавчих проваджень:

ВП №68788525 від 13.04.2022 року на підставі виконавчого листа №2600/5465/21-а від 26.01.2022 року виданого Чернівецьким окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Чернівецькій області заборгованості у сумі 10157,84 грн.

ВП №57073026 від 27.08.2018 року на підставі вимоги №ф/227-15 від 21.08.2018 року виданого ГУ ДФС у Чернівецькій області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДФС у Чернівецькій області податкового боргу в розмірі 4569,18 грн.

ВП №69785352 від 06.09.2022 року на підставі вимоги №Ф-227-25У від 25.01.2022 року виданого ГУ ДПС у Чернівецькій області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Чернівецькій області боргу зі сплати єдиного внеску в розмірі 43116,64 грн.

ВП №69439437 від 18.07.2022 року на підставі вимоги №Ф-227-25 у від 07.12.2021 року виданого ГУ ДПС у Чернівецькій області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Чернівецькій області боргу зі сплати єдиного внеску в розмірі 44571,43 грн.

За вказаними виконавчими документами боржником являється ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна судом було встановлено, що за боржником зареєстроване право власності на нежиле приміщення, магазину по продажу змішаних товарів, загальною площею 41,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.42).

Нежиле приміщення, магазин по продажу змішаних товарів знаходиться у спільній сумісній власності боржника та ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.10.2008 року видане на підставі рішення виконавчого комітету Новоселицької міської ради №437 від 17.09.2008 року (а.с. 43).

Відповідно до частини 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Згідно з частиною 1 статті 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішується судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Оскільки, у головного державного виконавця на виконанні зведене виконавчого провадження №70098424, тому головний державний виконавець Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому району Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Рудченко Л.О. звертається з відповідним поданням саме до Новоселицького районного суду Чернівецької області.

Відповідно до частини 2 статті 443 ЦПК України, суд у десятиденний строк розглядає питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Головний державний виконавець в судове засідання не з`явилася, однак надала лист відповідно до якого подання підтримує просить його задовольнити та розглянути у її відсутності.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася з невідомих для суду причин хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 442 ЦПК України, їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, вивчивши подання виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що подання підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок та підстави звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, передбачені ст. 366 ЦК України. Кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі ст. 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється ст. 371 ЦК України, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 3676231/16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику або заінтересованій особі прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11 квітня 2018 року по справі № 464/2227/17.

Із матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у Новоселицькому відділі державної виконавчої служби у Чернівецькому району Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) є зведене виконавче провадження, до складу якого входить чотири виконавчих провадження.

За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_1 громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом було встановлено, що за боржником зареєстроване право власності на нежиле приміщення, магазин по продажу змішаних товарів яке знаходиться у спільній сумісній власності боржника та ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.10.2008 року видане на підставі рішення виконавчого комітету Новоселицької міської ради №437 від 17.09.2008 року.

За таких обставин суд виходить із того, що частки у спільному сумісному майні є рівними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-82, 89, 353-355, 443 ЦПК України, ст.ст. 356, 357, 366, 368, 370, 371 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

Подання головного державного виконавця Рудченко Ларини Олександрівни Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому району Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання частки боржника у майні, що належить на праві спільної сумісної власності - задовольнити.

Визначити 1/2 частки майна боржника ОСОБА_1 громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_1 у нежилому приміщенні, магазину по продажу змішаних товарів, загальною площею 41,90 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , яким вона володіє спільно з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: І.В. Оленчук