Справа № 643/5708/23
Провадження № 2/643/2354/23
УХВАЛА

18.12.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі»

до 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_3

4. ОСОБА_4

5. ОСОБА_5

про стягнення 40 502, 32 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Харківські теплові мережі» (далі позивач) звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач-1), ОСОБА_2 (далі відповідач-2), ОСОБА_3 (далі відповідач-3), ОСОБА_4 (далі відповідач-4), ОСОБА_5 (далі відповідач-5) про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 40 502, 32 грн. за період з 01.08.2014 року по 23.02.2022 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що він є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова. Відповідачі проживають у квартирі АДРЕСА_1 , теплопостачання в яку здійснює КП «Харківські теплові мережі». Вказані послуги відповідачі своєчасно не оплатили, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість. За таких обставин, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.07.2023 відкрито провадження у справі № 643/5708/23, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 10.08.2023 року, і в подальшому відкладалося з різних підстав.

21.09.2023 року представником позивача подано клопотання, відповідно до змісту якого він, керуючись ст. 49 ЦПК України просить суд:

- позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 залишити без розгляду;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.08.2014 р. до 14.11.2017 р. у сумі 11 535, 86 грн.;

- стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання за період з 15.11.2017 р. по 20.01.2020 р. в сумі 16 774, 34 грн.;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за теплопостачання за період з 21.01.2020 р. по 23.02.2022 р. у сумі 12 192, 12 грн.

Розглянувши клопотання представника позивача про залишення позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 без розгляду та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Статтями 46, 47 ЦПК України передбачено, що вони можуть мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони (цивільна процесуальна правоздатність) та здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).

Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Частиною 1 ст. 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Системний аналіз вказаних норм права, а також положень ч. ч. 1, 2, 4 ст. 25, ч. 1 ст. 26 ЦК України та ч. 2 ст. 48 ЦПК України, дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Діючим цивільно-процесуальним законодавством не передбачено судового врегулювання спору з особою, яка на час звернення до суду померла.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З аналізу п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України вбачається, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

Правонаступництво у разі смерті фізичної особи у порядку ст. 55 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступника, а не заміни відповідача, лише за умови, що фізична особа померла після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі.

Отже, дана норма підлягає застосуванню в разі коли відповідач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність та помер після відкриття провадження у справі, а цивільна справа, стороною якої на час пред`явлення позову є померла особа розглядатися не може.

Під час розгляду даної справи судом становлено наступне:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 18.04.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , видане 23.09.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 померли до відкриття провадження у даній справі.

За таких обставин, оскільки на момент подання позовної заяви відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 померли та вказане стало відомо суду під час розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 у зв`язку з їх смертю, яка настала до подачі позовної заяви.

Аналогічні висновки містять постанови Верховного Суду від 20.06.2019р. у справі № 185/998/16-ц та від 18.12.2019р. у справі № 127/328/17.

Суд зазначає, що ЦПК України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу - вибула з певних причин (у тому числі й у зв`язку зі смертю) після відкриття провадження у справі. При цьому, в позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином, якщо фізична особа - відповідач у справі помер до подання позову, а права і обов`язки померлого переходять до його спадкоємців чи іншої особи, позивач повинен подати позов безпосередньо до його спадкоємців чи іншої особи.

Враховуючи вищевикладене, клопотання представника позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 255, 260, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви в частині вимог до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 без розгляду.

2. Закрити провадження у справі № 643/5708/23 в частині позовних вимог до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

3. Відповідно до ст. 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.12.2023 року.

Суддя Н.В. Новіченко