ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4503/23 Провадження № 2/636/1733/23
13 грудня 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання Cелевко А. О., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності,
Представник позивача адвокат Крицина Юлія Олександрівна звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги таким. 04 червня 2018 року між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості про укладення у майбутньому договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , 04 червня 2018 року позивач сплатив відповідачу грошову суму в розмірі 3000 доларів США, а останній передав позивач ключі від житлового будинку, пообіцявши надати всю необхідну правову та технічну документацію для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, та надав довіреність, що наділяла позивача правом користуватися та розпоряджатися майном відповідача, посвідчену 04 червня 2018 року приватним нотаріусом Слюніним О.М. На підтвердження сторонами підписано розписку від 04 червня 2018 року, яка свідчить про повне виконання позивачем своїх зобов`язань за укладеною угодою. Вказаний будинок належав бабусі відповідача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті матір відповідача ОСОБА_4 фактично вступила у володіння та користування спадковим майном, однак юридично право на спадщину не оформила. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відповідач вступив у фактичне користування вказаним майном, проте свідоцтво про право на спадщину не отримував. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 28 вересня 2021 року за відповідачем визнано право власності на вказане домоволодіння. Проте на даний час відповідач досі не надав технічну документацію, що унеможливило позивача зареєструвати право власності на будинок за собою, на зв`язок відповідач не виходить. У зв`язку з тим, що позивачем виконані всі умови договору купівлі-продажу, він фактично користується вказаним майном, представник просить визнати договір купівлі-продажу від 04 червня 2018 року дійсним та визнати за позивачем право власності на вказане домоволодіння.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач до суду не з`явився, відзив на позов не подавав, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надходило.
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зі згоди представника позивача, керуючись вимогами ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи.
За результатами судового розгляду на підставі повідомлених позивачем обставин справи та наданих ним доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.
Згідно розписки від 04 червня 2018 року, оригінал якої надано до суду, написаної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеної в присутності свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , він отримав від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 суму 3000 доларів США за проданий ним будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Матеріальних претензій до продавця не має.
Згідно копії рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 28.09.2021 (справа №636/1407/21) за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого Чугуївською державною нотаріальною конторою 18.04.1979 за № 1796, у розмірі частини та на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Чугуївською державною нотаріальною конторою 18.04.1979 за № 1798, у розмірі частини, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Згідно копії звіту про оцінку майна житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 50.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 04.08.2023 вартість майна складає 136 000, 00 грн.
Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.
Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Згідно ч.1 ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом, а ст.657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним.
За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.
Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язане з подальшим вирішенням суперечки про право.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.
На підставі ч.2 ст.220, 321, 328, 334 ЦК України, та керуючись ст.ст.258, 259, 264, 265, 273ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , укладений 04 червня 2018 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , дійсним з моменту його укладення.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ю. М. Гніздилов