Справа №202/2081/21
Провадження №2/932/1920/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дубовик К.В.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Індустріальний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання ОСОБА_5 який помер її батьком та зобов`язання внести зміни до актового запису про народження в графі відомості про батька вказати ОСОБА_5 .

Стислий виклад позиції позивача.

Мати позивача ОСОБА_6 та померлий ОСОБА_5 проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. Під час спільного проживання у них народилася дитина - позивач. Сімейні обставини склалися так, що мати сама зареєструвала дитину в РАЦСі у зв`язку із чим в Книзі реєстрації народжень запис про батька був зроблений зі слів матері. В подальшому після народження дитини, сім`я проживала разом. В подальшому стосунки між батьками почали погіршуватися і вони почали проживати окремо, не знаходили спільної мови, відсутнє фінансове забезпечення спільно доньки. Незважаючи на це ОСОБА_5 за життя визнавав себе батьком, проте необхідних дій за життя не вчинив. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2020 встановлено факт батьківства та внесені відомості про особу як батька в актовий запис про народження дитини. Проте таке рішення було скасоване за апеляційною скаргою сестри померлого ОСОБА_4 з причин чинення перешкод щодо вступу у спадщину за померлим ОСОБА_5 .

Стислий виклад позиції відповідача.

ОСОБА_5 був її рідним братом та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дійсно ОСОБА_6 була знайома з її братом, який мав з нею нетривалі та періодичні стосунки. У 90-х роках ОСОБА_6 народила дитину, відомості про батька у свідоцтві про народження записані зі слів матері. З цього вбачається, що ОСОБА_5 дитину як свою не визнав. За час свого життя цього факту у встановленому законом порядку не встановив. Факт проживання матері позивачки разом з ОСОБА_5 не підтверджений належним доказом, як і не підтверджено визнання померлим позивача своєю донькою. Останні роки життя померлий мешкав один, тяжко хворів та жодної участі в його житті не приймала ані позивачка, ані її мати, лише після відкриття спадщини виникла необхідність у встановленні батьківства.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги наполягав на їх задоволенні з підстав викладених у позові.

Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову з мотивів наведених у відзиві на позов.

Процесуальні дії у справі.

28 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 28 квітня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд судової справи по суті.

Ухвалою суду від 18 травня 2023 року постановленої усно під час судового засідання залишено без розгляду клопотання представника позивача про призначення судової експертизи та проведення ексгумації на підставі ч.2 ст. 126 ЦПК України.

У судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивача та яка підтвердила обставини наведені в позовній заяві позивача.

Фактичні обставини встановлені судом.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут та домашнє господарство.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Відомості про батька дитини внесенні за вказівкою матері. Дані обставини також підтверджуються актовим записом про народження №896 від 05 серпня 1992 року де відомості про батька зазначені ОСОБА_10 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії № НОМЕР_1 21 грудня 2018 року прізвище позивача змінено на « ОСОБА_11 ».

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

На підтвердження факту батьківства померлого ОСОБА_5 по відношенню до позивачки вона надає фотокартки, де зображена вона разом з померлим, матір`ю та відповідачем.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2020 року вимоги ОСОБА_3 задоволені встановлено факт батьківства ОСОБА_5 та внесені відомості про особу як батька в актовий запис про народження дитини.

Таке рішення було скасоване постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року з підстав наявності спору про право.

Норми права застосовані судом.

Частиною 1 ст.126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановленостаттею 126цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно доЦивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно дочастини першої статті 135цього Кодексу.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою - частина 1 ст.135 СК України.

Суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц, провадження №61-6030св18 Верховний Суд зазначив, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. А доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Отже, для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути лише висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Мотиви та висновки суду.

Враховуючи обставини справи, характер правовідносин, в яких виник спір, суд вважає, що встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.

Матеріали справи не містять доказів щодо спорідненості ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , висновок судово-біологічної експертизи відсутній.

Разом з тим, клопотання про проведення відповідної експертизи подано представником позивача поза межами процесуального строку, а отже не розглядалося судом.

Всі інші докази долучені позивачем, а саме фотокартки на яких зображені позивач, померлий ОСОБА_5 та мати позивачки не підтверджують, та не можуть бути підставою для встановлення батьківства.

Враховуючи встановлені судом у справі обставини, а також наведені вище норми законодавства, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено, підписано та проголошено 26.05.2023 р.

Суддя: В.І.Цитульський