Справа № 629/3313/23
Провадження № 2/629/651/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Каращук Т.О., розглянувши цивільну справу №629/3313/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович, у якій позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №24015, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, 27 серпня 2021 року, про стягнення з нього грошових коштів у розмірі 55 175, 99 гривень; витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. оригінали (для огляду у судовому засіданні) та завірені належним чином (для долучення до матеріалів справи) копії документів, які послугували для вчинення останнім виконавчого напису №24015 від 27.08.2021 року; витребувати у Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк оригінали (для огляду у судовому засіданні) та завірені належним чином (для долучення до матеріалів справи) копії документів, які послугували для вчинення останнім виконавчого напису №24015 від 27.08.2021 року; зупинити виконавче провадження ВП 66886818 від 20.09.2021 за виконавчим написом 24015 від 27 серпня 2021 року до закінчення розгляду справи у суді.

Також, у позовній заяві позивач просив звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на Закон України Про захист прав споживачів та зазначив наступне, що даний закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ст.1 ЗУ Про захист прав споживачів споживчий кредит- кошти, що надаються кредитодавцем(банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції; споживач-фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; продукція - будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Оскільки надання коштів за вказаним договором, відповідає всім ознакам споживчого кредиту, а саме: відповідач є банком; позивач є споживачем, так як є фізичною особою, яка придбаває продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника;продукція, що набувається, тобто кредит, який є предметом договору, відповідає ознакам продукції передбаченим ЗУ Про захист прав споживачів, оскільки правовідносини, породження яких є метою договору, регулюється ЗУ Про захист прав споживачів. Відповідно до ч.3 ст.22 ЗУ Про захист прав споживачів споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Також на підтвердження цього, позивач посилається на постанову Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №761/24881/16-ц та на те, що ст. 5 ЗУ Про судовий збір не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати

судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову.

Згідно із ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів", крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 ЗУ «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Можливість оскарження нотаріальної дії передбачена положеннями ст.50 ЗУ «Про нотаріат», де зазначено, що право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 року по справі №569/8884/17.

Згідно вищевикладеного, позов з яким звернувся до суду ОСОБА_1 не регулюється положеннями Закону України "Про захист прав споживачів", а тому позивач не може бути звільнений від сплати судового збору на підставі даного Закону.

Згідно чинного законодавства, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є вимогою немайнового характеру.

Згідно підпункту 2 пункту 2 частини другої ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір, а саме, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1073, 60 грн.

Таким чином, враховуючи відсутність клопотань про зменшення суми судового збору, відстрочення чи розстрочення його сплати, позивачу необхідно сплатити несплачену суму судового збору та додати документ, який підтверджує його сплату у розмірі 1073,60 грн за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК Харків обл/МТГ Лозова/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку: UA0020573, код класифікації доходів бюджету: 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Крім того, вважаю за необхідне зазначити, що для того, щоб позов був прийнятий до провадження судом, позивачу необхідно дотримуватись порядку подання позовної заяви в межах реалізації права на звернення до суду та кореспондуючого права на повноважний суд з урахуванням положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України.

Пунктами 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями ЦПК України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на звернення з позовом до суду, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення позовної заяви, в тому числі щодо своєчасної сплати судового збору для чого особа, зацікавлена у поданні позову, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 640/9385/20.

Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Таким чином, вказана позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.175,177,185, 187, 258 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишити без руху та надати строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Копію ухвали направити позивачу.

Роз`яснити, що якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О.Каращук