Справа № 185/1198/23
Провадження № 2/185/1258/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

з участю секретаря судового засідання Єгоричевої К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора , про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

встановив:

У січні 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява про визнання права власності на майно в порядку спадкування, а саме на 1/3 частку автомобіля марки "Ford Transit", 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що позивачка є дружиною ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина, у тому числі і на вказане вище майно. Заповіт не складався, позивачка є спадкоємицею першої черги після померлого ОСОБА_4 . При зверненні останньої до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у неї були відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. У зв`язку із зазначеним позивачка була вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 24 лютого 2023 року провадження у справі відкрито та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Сторони у судове засідання не з`явилися, позивачка та ОСОБА_3 подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть останнього.

Відповідно копії свідоцтва про шлюб, померлий ОСОБА_4 був одружений зі ОСОБА_5 , яка взяла прізвище чоловіка " ОСОБА_6 ".

Отже, суд приходить до висновку, що померлий ОСОБА_4 та позивачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2007 року до дня смерті чоловіка, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За життя померлий чоловік позивачки придбав автомобіль марки "Ford Transit", 2002 року випуску, об`єм двигуна 1998 см3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстрований за померлим чоловіком позивачки з 25.11.2006 року. Вказане підтверджується копією наданої інформації ТСЦ МВС №1247 від 24.01.2023 року.

Окрім цього, відповідно копії довідки КП Павлоградське МБТІ від 04.05.2017 року, за померлим чоловіком позивачки також зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 25.05.2007 року Павлоградським житвідділом.

Згідно копії довідки від 08.11.2016 року, позивачка була зареєстрована та проживала разом із померлим чоловіком та сином останнього, ОСОБА_3 , в квартирі АДРЕСА_1 до дня смерті чоловіка позивачки.

Вказане підтверджується також копією рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року у справі №185/4924/17 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та зміну черговості одержання права на спадкування, в задоволенні якого відмовлено та рішення залишено без змін згідно копії постанови Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , після смерті чоловіка позивачка зверталася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у неї були відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. Зазначене підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У свою чергу, відповідачами, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , були також подані до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за законом.

Таким чином, позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на зазначене майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на останнє.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи зі змісту ст.392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом раніше встановлено, що позивачка є дружиною померлого чоловіка ОСОБА_4 , який при житті мав на праві приватної власності автомобіль марки "Ford Transit", 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та квартиру АДРЕСА_1 , проте позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно у зв`язку з відсутністю в останньої правовстановлюючих документів на зазначене вище.

Право власності померлого ОСОБА_4 на вказане майно підтверджено дослідженими раніше доказами по справі.

Окрім цього, відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.06.2023 року, жодних обтяжень вказана вище квартира не має.

Суд також зважає на те, що право на спадщину у вигляді вказаного майна мають, окрім позивачки, також син померлого та його мати, що підтверджується відповідними матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Беручи до уваги вищевикладені обставини по справі, звертаючи увагу на зазначені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно має особа, яка є власником цього майна, тож дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

За таких обставин, підсумовуючи зазначене вище, зважаючи на досліджені по справі докази та звертаючи увагу на відсутність жодних заперечень з боку відповідачів щодо задоволення позовних вимог, беручи до уваги наявність по справі інших спадкоємців, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1086,80 грн з кожного.

Керуючись ст.2,12,13,81,89,141,142,258,259,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку автомобіля марки "Ford Transit", 2002 року випуску, об`єм двигуна 1998 см3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1086,80 грн з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач-1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач-2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа:Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, ідентифікаційний код: 02891115, адреса місцезнаходження: м. Павлоград Дніпропетровської області, вул. Харківська, 114.

Суддя М. М. Перекопський