печерський районний суд міста києва
12 грудня 2023 року Печерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Бусик О.Л.
при секретарі судових засідань - Романенко Ю.О.
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Базелюк Юрій Володимирович до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,-
У вересні 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок пошкодження майна та невиконання договору про ремонт транспортного засобу.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що позивач ОСОБА_1 є власницею транспортного засобу SKODA FABIA 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 . 22 червня 2022 року позивач надала в користування відповідачу ОСОБА_2 вищевказаний автомобіль. 04 серпня 2022 року позивач зателефонувала відповідачу з проханням повернути автомобіль, але відповідач вказаний автомобіль не повернув. Приблизно через десять місяців відповідач зізнався, що автомобіль ще в серпні місяці 2022 року під його керуванням потрапив в дорожньо-транспортну пригоду та отримав незначні пошкодження внаслідок зіткнення з дорожнім огородженням.
01 травня 2023 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про ремонт транспортного засобу, відповідно до умов якого відповідач зобов`язується у строк до 15 червня 2023 року здійснити за власні кошти капітальний ремонт автомобіля, оскільки автомобілю з вини відповідача було завдано ушкодження, що призвели до його виходу з ладу та неможливості його використання за цільовим призначенням.
Відповідно до п. 3.1.5. Договору вищевказаного відповідач при порушенні строку проведення ремонтних робіт, зобов`язаний сплатити власнику автомобіля - позивачу неустойку в розмірі 10 000 гривень 00 коп.
Відповідач свої зобов`язання з ремонту автомобіля за договором не виконав, на контакт з позивачем не виходив. 20 липня 2023 року відповідач все ж таки повернув автомобіль, але в пошкодженому стані та повністю непридатний до використання.
26 липня 2023 року судовим експертом Барановським С.І. було складено висновок № 39/23 про оцінку транспортного засобу, яким було встановлено ринкову вартість автомобіля на момент пошкодження - 202 329 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля станом на 20 липня 2023 року - 202 329 грн. та вартість відновлювального ремонту автомобіля становить - 212 562 грн.
Враховуючи той факт, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, а також те, що автомобіль довгий час не використовувався та його не було відновлено внаслідок бездіяльності відповідача, а також те, що автомобіль є повністю непридатний до використання та потребує значних капіталовкладень, позивач прийняла рішення продати вищевказаний автомобіль.
11 серпня 2023 року позивач уклала договір комісії № 8219/23/1/002647 з TOB «АВТОПАЛАЦ», відповідно до умов якого ТOB «АВТОПАЛАЦ», як кoмicioнep зобов`язався вчинити від імені позивача, як комітента правочин щодо продажу транспортного засобу, а саме - автомобіля за ціною 22 000 грн.
31 серпня 2023 року TOB «АВТОПАЛАЦ» уклало договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8219/23/001178 з покупцем ОСОБА_3 за визначеною вартістю 22 000 грн.
Позивач вважає, що з відповідача піддягає стягненню різниця між реальними втратами у розмірі 202 329 грн. та отриманою позивачем cyмою відчуження пошкодженого транспортного засобу у розмірі 22 000 грн., тобто загальна сума відшкодування становить 180 329 грн.
Окрім того, позивач до суми відшкодування додає витрати на експертні послуги в cyмi 4500 грн. та витрати на перевезення (евакуювання) пошкодженого транспортного засобу в сумі 2500 грн., а також передбачену договором про ремонт транспортного засобу від 01 червня 2023 року неустойку у розмірі 10 000 грн.
Враховуючи викладене представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження майна та невиконання договору про ремонт транспортного засобу в розмірі 197 329 грн., судовий збір в розмірі 1973, 29 грн. та витрати на отримання правової допомоги у розмірі 10 000 грн.
Ухвалою судді від 19 вересня 2023 року в справі відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
12 грудня 2023 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Правом на подання відзиву відповідач не скористався.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У статті 11 ЦК України серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків міститься «заподіяння майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі».

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)

Відповідно до вимог ст.1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фзичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу SKODA FABIA 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 . 22 червня 2022 року позивач надала в користування відповідачу ОСОБА_2 вищевказаний автомобіль. 04 серпня 2022 року позивач зателефонувала відповідачу з проханням повернути автомобіль, але відповідач вказаний автомобіль не повернув. Приблизно через десять місяців відповідач зізнався, що автомобіль ще в серпні місяці 2022 року під його керуванням потрапив в дорожньо-транспортну пригоду та отримав незначні пошкодження внаслідок зіткнення з дорожнім огородженням.

01 травня 2023 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про ремонт транспортного засобу, відповідно до умов якого відповідач зобов`язується у строк до 15 червня 2023 року здійснити за власні кошти капітальний ремонт автомобіля, оскільки автомобілю з вини відповідача було завдано ушкодження, що призвели до його виходу з ладу та неможливості його використання за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 3.1.5. договору відповідач при порушенні строку проведення ремонтних робіт, зобов`язаний сплатити власнику автомобіля - позивачу неустойку в розмірі 10 000 гривень 00 коп.

Відповідач свої зобов`язання з ремонту автомобіля за договором не виконав, на контакт з позивачем не виходив. 20 липня 2023 року відповідач все ж таки повернув автомобіль, але в пошкодженому стані та повністю непридатний до використання.

Як випливає з статті 1166 ЦК України, відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними. 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду. При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то боржник має довести відсутність своєї вини. Для виникнення обов`язку відшкодування шкоди ступінь вини порушника значення не має.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Частинами 1 та 5 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на викладене, суд вважає, що надані позивачем докази доводять факт заподіяння ОСОБА_2 шкоди позивачу, оскільки відповідач не надав належних і достовірних доказів, що шкоди завдано не з його вини, а це є його обов`язком за приписами ст. 1166 ЦК України.

Розмір майнової шкоди позивач також довів належними і допустимим доказами - а саме висновком експерта Барановського С.І. № 39/23 про оцінку транспортного засобу, яким було встановлено ринкову вартість автомобіля на момент пошкодження - 202 329 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля станом на 20 липня 2023 року - 202 329 грн. та вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 212 562 грн.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оскільки відповідач не надав контррозрахунок вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, не надав інших доказів на спростування правильності визначення вартості автомобіля, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності сторін за ст. 12 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди (202 329 грн.-22 000 грн.) =180 329 грн.

Згідно з вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Також з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем на оплату проведеного експертного дослідження згідно договору №39/23 незалежної оцінки від 20 липня 2023 року в розмірі 4500,00 грн. та витрати на перевезення (евакуювання) пошкодженого транспортного засобу в сумі 2500 грн., про стягнення яких просить позивач у позові.

Що стосується вимог в частині стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми неустойки в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до статті 546, частини першої статті 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом частин 1, 3 статті 549, частини 2 статті 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3.1.5. Договору про ремонт транспортного засобу від 01.06.2023 року відповідач при порушенні строку проведення ремонтних робіт, зобов`язаний сплатити власнику автомобіля - позивачу неустойку в розмірі 10 000 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частини другої ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. представником позивача надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 20 квітня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Базелюком Ю.В., квитанцію №Р473-ВВНА-КТ95-04Н4 від 14 серпня 2023 року про переказ коштів у розмірі 10 000 грн.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки подані сторонами докази, з урахуванням критерію співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом виконання відповідних робіт, а також задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню сума витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 526, 610, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Базелюк Юрій Володимирович до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 197 329 (сто дев`яносто сім тисяч триста двадцять дев`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в розмірі 1973,29 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Повний текст судового рішення складено 19 грудня 2023 року.

Суддя О.Л. Бусик