Справа № 638/1795/23
Провадження № 2/638/2361/23
РІШЕННЯ

Іменем України

07 червня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Щепіхіної В.В.,

при секретарі - Рєзнік І. П.,

за участю представника відповідача - Мица Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач) звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 (далі відповідач) заборгованості за кредитним договором у розмірі 44 396,30 грн. та судових витрат у розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» та 21.04.2016 року підписала Анкету-заяву №б/н, чим підтвердила свою згоду на те, що дана Анкета разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», що викладені на сайті банка, склали між ним та позивачем договір про надання банківських послуг (надалі договір). Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 37 000,00 грн. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, відповідач умови договору не виконав в повному обсязі, у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість за тілом кредиту станом на 14.02.2023 року у розмірі 36 304,56 грн. та 8 091,74 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом станом на 14.02.2023 року, щодо стягнення якої позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 06.04.2023 відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Направив до суду заяву про те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник також просив розглянути справу без його участі на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_2 відповідно до ст.128 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В судові засідання не з`явився, про наявність поважних причин своєї неявки відповідно до вимог ч.3 ст.131 ЦПК України суд не повідомила, заяви про відкладення судового засідання відповідач не надав.

В судове засідання з`явився представник відповідача адвокат Мица Ю. В. підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позивних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції зазначив, що з розрахунку позивача випливає, що відповідачка майже протягом всього періоду користування банківськими послугами позивача досить сумлінно виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, не допускаючи виникнення прострочення. Таке прострочення виникло (на думку банку) лише у серпні 2022 року і якщо навіть його прийняти як існуюче, то спричинене воно зовсім не злою волею відповідачки, а складними життевими обставинами, викликаними повномасштабною військовою агресією Російською Федерацією проти України, що розпочалася у лютому 2022 року - навіть йдеться у першу чергу не про скрутне матеріальне становище (адже банк ніколи не цікавило і відповідачка далека від думки виправдовувати ситуацію, що склалася, посиланням на цю обставину), а насамперед про різкий злам усього життєвого укладу, пов`язаний із переїздом та проживанням до іншої місцевості, пошуком роботи, перевезенням сім`ї тощо.

При цьому відповідачка зазначає, що вона не заперечує факт зняття нею грошових коштів з банківської картки, виданої позивачем, у розмірі 35 304,56 гри. Також, уся інформація, що міститься у підписаній відповідачкою заяві-анкеті, є погодженою сторонами і чинною лише для періоду часу до 22.10.2020.

Спірний ж період, у який (на думку позивача) в нього виникло право вимоги до відповідачки, починається не раніше 01.08.2022, що однозначно випливає з розрахунків, наданих самим позивачем.

3 наведеного в контексті спірних правовідносин, що склалися між сторонами у розглядуваній справі, випливають щонайменше такі висновки:

Оскільки погоджений сторонами в анкеті-заявці строк кредитування (12 місяців з пролонгацією - а.с. 18) був чинним лише до 22.10.2020, то після цієї дати відповідні грошові кошти вважаються такими, що надані відповідачці без визначення строку їх повернення. Через це вони мають бути повернені банку протягом 7 днів з моменту з`явлення банком такої вимоги (ч. 2 ст. 530 К У країни). Банк же відповідачці відповідної вимоги досі не пред`являв, адже саме по собі подання позову вимогою в розумінні приписів ч. 2 ст. 530 ЦК у спірних правовідносинах не є, оскільки у правовідносинах зі споживчого кредитування абз. 2 ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» встановлений обов`язок кредитодавця у письмовій формі повідомити споживача про затримку сплати споживчого кредиту та/або процентів із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Жодного такого повідомлення позивач відповідачці не направляв.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України та абз. 2 ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» строк виконання відповідачкою зобов`язання з повернення банку кредитних коштів у сумі 35 304,56 грн. наразі не настав, що виключає можливість задоволення позовних вимог у відповідній частині.

3 урахуванням викладеного у позивача відсутні будь-які підстави нараховувати відсотки за ставкою 84% річних, адже прострочення повернення кредитних коштів відповідачкою допущено не було.

Більше того, сама відсоткова ставка за кредитом у разі прострочення його повернення на рівні 84% (як і на будь-якому іншому рівні) відповідачкою не погоджувалася, адже жодні тарифні плани та умови кредитування, які б містили певну процентну ставку на випадок прострочення повернення кредиту, відповідачкою не підписувалися. А інформація, вміщена у заяві-анкеті, по-перше, була чинною до 22.10.2020, а по-друге, вказана заява-анкета містить на випадок прострочення повернення кредиту три різні процентні ставки - 84%, 81,6% та 72%, причому яка саме з них стосується правовідносин позивача та відповідачки, з тексту заяви-анкети абсолютно незрозуміло.

Тому слід вважати, що умова про підвищену процентну ставку на випадок прострочення повернення кредиту взагалі сторонами не погоджувалася й відповідні кредитні ставки не можуть бути застосовані навіть у тому разі, якщо відповідачка дійсно допустить відповідне прострочення.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне.

Позивач надає банківські послуги відповідно до ЗУ «Про банки та банківську діяльність» на підставі ліцензії Національного банку України від 05.10.2011 року № 22, виданої Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку №б/н від 21.04.2016.

Відповідно до цієї заяви відповідач виявив свою волю щодо відкриття карткового рахунку та оформлення на своє ім`я кредитної картки з встановленням бажаного кредитного ліміту.

Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зокрема, приписами ст.634 ЦК України передбачена можливість сторін укласти договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах. Такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг, суд дійшов висновку про те, що він містить в собі елементи як договору банківського рахунку так і кредитного договору, тобто має правову природу змішаного договору.

Відносини, пов`язані з укладанням та виконанням договору банківського рахунку, регулюються параграфом 1 глави 72 ЦК України. Так, статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (стаття 1067 ЦК України).

Відповідно до ч.1 та ч.2 статті 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Відносини, пов`язані з укладанням та виконанням кредитного договору регулюються параграфом 2 глави 71 ЦК України. Так, відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір, що підтверджує сам відповідач.

Статтею 1049 ЦК України передбачений обов`язок позичальника повернути позику позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за користування. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Відповідач, всупереч умов кредитного договору, не здійснює належним чином платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України перебачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З виписки по картковому рахунку за договором №б/н за період з 21.04.2016-16.02.2023 вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами. Також, з розрахунку заборгованості позивача, судом встановлено, що нарахування суми простроченого тіла заборгованості почалося тільки з 01.08.2022 року. Таким чином, спір виник між сторонами з 01.08.2022 по 14.02.2023.

З копії паспарту споживчого кредиту підписаного відповідачем 07.10.2020 року вбачається, що інформація яка міститься в документі зберігає чинність та є актуальною до 22.10.2020 року, інших домовленостей щодо строку кредитування узгоджених сторонами матеріали справи не містять.

Згідно з п. 2.1.1.12.3. Умов та правил надання банківських послуг погашення кредиту це поповнення картрахунку клієнтом в розмірі мінімального обов`язкового платежу шляхом добровільного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі доручення клієнта.

Пунктом 2.1.1.12.4. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що термін внесення мінімального обов`язкового платежу по кредиту, а також овердрафту до 1-го місяця, наступного за розрахунковим, в розмірі, розрахованому згідно Тарифу від суми поточних боргових зобов`язань. Платіж включає відсотки за користування кредитом, передбачені тарифом, частину заборгованості по тілу кредиту, штраф, згідно цих умов.

Пунктом 2.1.1.4.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення Клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості перед Банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень - змінити умови кредиту, встановивши термін повернення кредиту дев`яносто першого дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту і вимагати від Клієнта повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків за його використання, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі. При цьому згідно ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями, строк виконання яких не настав, вважаться, що термін наступив в 91-й день з моменту настання порушення зобов`язань Клієнта з погашення заборгованості по кредиту. На цю дату Клієнт зобов`язується повернути Банку суму Кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його використання, в повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором.

Пунктом 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобов`язань за Договором, клієнт на вимогу Банку повинен виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту),оплату Винагороди банку.

Натомість зазначені умови не містять підпису відповідачки, за таких умов не можливо стверджувати, що під час підписання заяви-анкети мались на увазі саме ці умови та правила.

Згідно з ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Матеріали справи не містять вимоги позивача у письмовій формі щодо повідомлення відповідача про дострокове стягнення кредитних коштів, а також відомості відомості про домовленість між сторонами щодо умов та строку повернення відповідних коштів. За таких обставин суд доходить висновку, про відсутність підстав для дострокового стягнення заборгованості з відповідача з урахуванням приписів ЗУ "Про споживче кредитування".

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року № 638/13683/15-ц.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частин 1 та 3 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом не встановлено порушення умов кредитування з боку відповідача, а отже суд доходить висновку про відмову позивачу у позовних вимогах в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610,612, 634, 1049, 1050, 1054, 1066, 1069 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 83, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Щепіхіна