Справа № 369/9940/22
Провадження № 2/761/7896/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 грудня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.

за участю секретаря: Бражніченко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному провадженні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовною заявою у які просив: стягнути з стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики грошових коштів від 27.11.2019 року у формі розписки у розмірі 1296 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.11.2019 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_1 договір позики у формі розписки, згідно якого, ОСОБА_2 (позичальник) позичив у ОСОБА_1 (позикодавець) гротові кошти у сумі 1296 доларів США, які ОСОБА_2 взяв зобов`язання повернути ОСОБА_1 в строк до 27.01.2020 року. Станом на 23 вересня 2022 року ОСОБА_2 вищевказане зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим не повернув ОСОБА_1 грошові кошти у сумі у сумі 1296 доларів СІІІА.

Позивачем у позовній заяві вказано правові позиції щодо можливості стягнення заборгованості у іноземній валюті, тому позивач вказує, що відповідач зобов`язаний повернути саме 1296 доларів США, як було зазначено у розписці.

У зв`язку з зазначеним, позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 14.04.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - передати за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.07.2023 року прийнято вказну позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві просив суд слухати справу без його участі.

Відповідачем відзиву на позов надано не було, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивачем щодо заочного розгляду справи заперечень до суду не надано, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Вимогами ч.1 ст.1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

В свою чергу, приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 27.11.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, згідно з умовами якого відповідач ОСОБА_2 отримав у борг від позивача ОСОБА_1 кошти у розмірі 1296 доларів США, які зобов`язувався повернути у повному обсязі до 27.01.2020, що підтверджується розпискою, яка написана власноруч ОСОБА_2 27.11.2019 року (а.с. 4)

Таким чином, під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що ним було надано у борг відповідачу грошові кошти у сумі 1296,00 доларів США, що підтверджується договором позики, оформленим розпискою від 27.11.2019, згідно з яким позивач передав відповідачу визначену договором суму, а відповідач зобов`язався повернути позивачу у вказаний у розписці термін, доказів, що відповідач у встановлений строк виконав свої зобов`язання у повному обсязі за вказаним договором позики, матеріали справи не містять.

У своїй постанові від 05 вересня 2018 року у справі №756/8630/14- ц Верховний Суд зазначив, що ЦК України не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається право підтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин. У разі якщо складається боргова розписка, це вже є доказом факту отримання грошових коштів, тому аргументація, що договір позики не є укладеним через відсутність факту передання грошових коштів за умови недоведеності протилежного, не відповідає нормам законодавства України. В цивільному праві при аналізі правової природи розписки у позикових відносинах йдеться про сурогати або замінники письмової форми правочину, які свідчать про додержання вимоги закону про письмову форму правочину. Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає отримання коштів, скріплює її своїм підписом, це свідчить про реальний характер договору позики. У назві боргової розписки не обов`язково зазначати слово «позика», адже ключовим є зміст цього документа. Отже, письмове застереження, яке складено окремо чи міститься в тексті договору, про завершену дію щодо передання коштів позичальнику не тільки засвідчує факт такого передання, а і є моментом виникнення зобов`язання за реальним договором позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення.

В свою чергу, згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Крім того, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у Постанові від 16.01.2019 року по справі № 464/3790/16-ц, як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач в повному обсязі не виконав своїх зобов`язань за договором позики щодо повернення позивачеві суми позики, суд, здійснивши розрахунки із урахування сплачених відповідачем коштів, вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення на його користь з відповідача суму боргу за розпискою від 27.11.2019 в розмірі 1296,00 доларів США є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 134, 137, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-289, 352, 354, ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за розпискою від 27.11.2019 в розмірі 1296,00 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 11.12.2023.

Суддя: