Справа № 367/7050/23
Провадження №2/367/5148/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2023 року місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

у складі: головуючого судді Одарюка М.П.,

за участю: секретаря судового засідання Довгополої І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Ірпінь цивільну справу №367/7050/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, 26 серпня 2006 року між ним та громадянкою російської федерації ОСОБА_3 , було укладено шлюб, зареєстрований Відділом ЗАЦС по Волзькому району міста Саратова Управління у справах ЗАЦС Уряду Саратовської області, про що 26.08.2006 зроблено запис акту про укладення шлюбу АДРЕСА_1 . Після реєстрації шлюбу їм присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ». ОСОБА_2 є громадянкою російської федерації, що підтверджується її паспортом № НОМЕР_1 , виданим 27.06.2017 МЗС Росії 38001. 29 жовтня 2008 року ВГІРФО УМВС України в Рівненській області видано ОСОБА_2 посвідку на постійне проживання в Україні серія НОМЕР_2 з безстроковим терміном дії. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після повномасштабного військового вторгнення російської федерації на територію України сімейне життя з ОСОБА_2 не склалося, а шлюбні відносини фактично припинилися. Так, десь в кінці березня - на початку квітня 2022 року ОСОБА_2 разом з донькою залишила територію України та виїхала закордон (до Франції), де перебуває до цього часу. З02.05.2022 був мобілізований до НОМЕР_3 окремого батальйону охорони та обслуговування Регіонального управління Сил Територіальної оборони «Схід» на захист нашої країни, де проходить службу по теперішній час. Востаннє бачив ОСОБА_2 перед її виїздом за межі України, орієнтовно десь 26-28 березня 2022 року. З того часу з нею не бачився, спілкують рідко, виключно з побутових питань, пов`язаних з життям нашої спільної доньки. Як повідомила ОСОБА_2 , вона бажає залишитися проживати у Франції разом з донькою, наміру повертатися в Україну немає з міркувань безпеки. Через те, що тривалий час не бачилися з відповідачкою, почуття взаємної любові, поваги та підтримки втратили, виявилося, що в них різні погляди на побут, сімейне життя та подружні обов`язки, різні пріоритети та життєві цінності. Таким чином, шлюбні відносини фактично припинилися з весни 2022 року і наразі шлюб є формальним, фактично наша сім`я розпалася, проживають окремо в різних країнах, шлюбних стосунків, спільних інтересів та спільного господарства у нас немає, тому вважає, що шлюб підлягає розірванню, а його подальше збереження суперечитиме нашим інтересам.

Ухвалою Ірпінського міського суду київської області від 10 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що 26 серпня 2006 року Відділом РАЦС по Волзькому району міста Саратова Управління у справах РАЦС Уряду Саратовської області зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 633.

Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони припинили подружні відносини з березня 2022 року та спільно не проживають, сім`я фактично розпалась, спільне господарство не ведеться.

Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи.

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого

Відповідно до статті 1 Сімейного Кодексу України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (стаття 55 Сімейного кодексу України).

За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою.

Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Згідно положень частини 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе.

Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У зв`язку з тим, що відповідачка в заяві про визнання позовних вимог не вказує, яке прізвище бажає залишити після розірвання шлюбу, суд не вирішує це питання.

Згідно частини 2 статті 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позов про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Враховуючи наведене та керуючись Конституцією України, статтями 24, 55, 56, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, частинами 3, 4 статті 200, частиною 4 статті 206, статтею 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований Відділом РАЦС по Волзькому району міста Саратова Управління у справах РАЦС Уряду Саратовської області, актовий запис 633.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили направити до органу Державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя М.П. Одарюк