Ухвала

21 червня 2023 року

м. Київ

справа № 638/9688/21

провадження № 61-8816ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Канівцем Сергієм Івановичем, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

В обґрунтування позову зазначало, що надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати відповідачем наданих послуг за період з 01 жовтня 2016 року до 30 квітня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 73 015,23 грн, яка підлягає стягненню на користь підприємства відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Враховуючи викладене, просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 жовтня 2016 року до 30 квітня 2021 року у розмірі 73 015,23 грн, інфляційні втрати у розмірі 4 124,10 грн, 3 % річних у розмірі 1 685,79 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2021 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 17 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року, позов КП «Харківські теплові мережі» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 жовтня 2016 року до 30 квітня 2021 року у розмірі 73 015,23 грн, інфляційні втрати у розмірі 4 124,10 грн, 3 % річних у розмірі 1 685,79 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що позивачем належним чином виконано свої обов`язки з надання послуг по теплопостачанню, а вимоги підтверджені належними та допустимими доказами. Водночас, доказів того, що відповідач звертався до відповідних органів для отримання технічних умов та розроблення проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення ОСОБА_1 не надано.

13 червня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Канівця С. І. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання у загальному розмірі 78 825,12 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (268 400,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Канівцем Сергієм Івановичем, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний