КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5640/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 червня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Ольшевської І.О. в м. Київ 23 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, просив визнати такими, що не підлягають виконанню, виконавчі написи, вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 18 лютого 2021 року № 7342, від 15 березня 2021 року № 14144, 14145, 14146 про стягнення з нього заборгованості.

Заявлені вимоги мотивував тим, що 24 березня 2021 року, 11 травня 2021 року та 14 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. відкрито виконавчі провадження про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» на підставі чотирьох виконавчих написів, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., в рамках виконавчих проваджень винесені відповідні постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди, арешт майна боржника, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, інші доходи боржника та про арешт коштів боржника.

Разом із тим, виконавчі написи вчинені приватним нотаріусом з порушенням норм діючого законодавства, а саме ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, і мають бути визнані такими, що не підлягають виконанню.

Зокрема, виконавчі написи від 15 березня 2021 року вчинено після рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату та прийняття наказу Міністерства юстиції України 15 березня 2021 року щодо анулювання свідоцтва ОСОБА_2 .

Крім того, постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, зокрема, в частині доповнення «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин», було визнано незаконною та нечинною судовим рішення, що набрало законної сили, отже, починаючи з 22 лютого 2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин.

Крім того, зміст виконавчих написів свідчить, що серед стягуваних сум вказані як прострочені, так і строкові заборгованості, термін погашення яких ще не настав. При цьому позивач не отримував від відповідача вимог щодо дострокового повного погашення кредитів.

Також вимога банку дострокового повного погашення кредитів шляхом звернення до процедури вчинення нотаріального напису порушує Закон України від 16 червня 2020 року «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19», Закону України «Про споживче кредитування».

Вказував, що не визнає суму боргу, зазначену у виконавчих написах нотаріуса, яка розрахована відповідачем, розмір боргових зобов`язань є спірним і для його перевірки та узгодження необхідне вивчення документів, наданих відповідачем нотаріусу, оскільки на даний час позивачу такі документи невідомі.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року позов задоволено, визнано такими, що не підлягають виконанню, виконавчі написи, вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 18 лютого 2021 року № 7342, від 15 березня 2021 року № 14144, 14145, 14146, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідач АТ «Сенс Банк», який є правонаступником АТ «Альфа-Банк», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що суд без надання оригіналу кредитного договору, первинної бухгалтерської документації щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення позбавлений можливості перевірити доводи позивача в повному обсязі й установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем.

Вказував, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази вчинення виконавчих написів, суд першої інстанції, посилаючись на те, що позбавлений можливості перевірити доводи боржника в повному обсязі, мав би витребувати такі документи на клопотання позивача або відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач має підтвердити свої вимоги доданими до позовної заяви доказами, які ним могли бути витребувані ще до подачі позовної заяви у приватного нотаріуса або нотаріального архіву, проте таких доказів позивач не долучив.

Наводив правові висновки Верховного Суду України в постанові від 05 липня 2017 року в справі № 754/9711/14-ц, згідно якого захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, і це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Зазначив, що з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу за наявними у ній доказами, однак позивач не надав суду доказів на обґрунтування своїх вимог, і невідомо на підставі чого суд прийшов до переконання, що заборгованість є спірною і відповідачем порушено порядок вчинення виконавчих написів без отримання документів, які наявні лише у приватного нотаріуса і на підставі яких було вчинено виконавчий напис.

Вказував, що в позові ОСОБА_1 заперечував розмір невиконаних зобов`язань, однак не заперечував перебування з АТ «Альфа-Банк» в кредитних правовідносинах, та не просив встановлювати факти відсутності укладення кредитного договору, а тому суд, визнаючи факт відсутності укладення кредитного договору, вийшов за межі позовних вимог, чим порушив ч. 2 ст. 264 ЦПК України.

Зазначав, що не мав можливості надати докази по справі в тому числі по тій причині, що вказані оригінали документів знаходяться у приватного виконавця та приватного нотаріуса, адже виконавчий напис вчиняється на підставі оригіналів документів, які долучаються до виконавчого напису нотаріуса. Відповідач не надав докази до суду по тій причині, що архів банку знаходиться в м. Чернігів, де відбувались бойові дії, і представник відповідача мав труднощі в отриманні відповідних копій документів. Однак позивач не звертався до суду з клопотанням про витребування доказів у приватного виконавця та приватного нотаріуса, а відповідач не зобов`язаний спростовувати докази, які позивачем не надано суду.

Також в порядку вимог ст. 81 ЦПК України боржник мав на противагу розміру заборгованості надати свій розрахунок. Зокрема, на підтвердження своїх вимог щодо невірного розміру заборгованості позивач міг самостійно отримати в АТ «Альфа-Банк» виписки по кредитних договорах та відповідно подати заперечення щодо розміру заборгованості, який нотаріусом не перевіряється. Суд, не маючи жодних доказів, які насамперед подає позивач, не може встановити розмір заборгованості і те, що така заборгованість не є безспірною.

Вказував, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені, від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хоменка В.В. відкрито виконавчі провадження від 11 травня 2021 року ВП № НОМЕР_1 про примусове виконання виконавчого напису № 14144 від 15 березня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 247784,60 грн. (а. с. 13), від 11 травня 2021 року ВП № НОМЕР_2 про примусове виконання виконавчого напису № 14145, від 15 березня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 134532,32 грн. (а. с. 30)

На а. с. 29 наявна копія виконавчого напису від 15 березня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. на підставі ст. 87 - 91 Закону України «Про нотаріат», та відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29 червня 1999 року № 1172, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 631378260 від 05 березня 2020 року, укладеним ним з АТ «Альфа-Банк», заборгованість за кредитним договором № 631378260 від 05 березня 2020 року. Строк платежу за кредитним договором № 631378260 від 05 березня 2020 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10 жовтня 2020 року по 03 лютого 2021 року, сума заборгованості складає 247134,60 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 80676,55 грн., прострочена заборгованість за комісією та процентами 0,00 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 163043,30 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами 3414,75 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 14144.

На а. с. 38 наявна копія виконавчого напису від 15 березня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. на підставі ст. 87 - 91 Закону України «Про нотаріат», та відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29 червня 1999 року № 1172, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 630717086 від 18 серпня 2017 року, укладеним ним з АТ «Альфа-Банк», заборгованість за кредитним договором № 630717086 від 18 серпня 2017 року. Строк платежу за кредитним договором № 630717086 від 18 серпня 2017 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23 вересня 2020 року по 03 лютого 2021 року, сума заборгованості складає 133882,32 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 46940,58 грн., прострочена заборгованість за комісією та процентами 0,00 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 85948,62 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами 993,12 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 14145.

На а. с. 45 наявна копія виконавчого напису від 15 березня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. на підставі ст. 87 - 91 Закону України «Про нотаріат», та відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29 червня 1999 року № 1172, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 630794846 від 22 листопада 2017 року, укладеним ним з АТ «Альфа-Банк», заборгованість за кредитним договором № 630794846 від 22 листопада 2017 року. Строк платежу за кредитним договором № 630794846 від 22 листопада 2017 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 27 вересня 2020 року по 03 лютого 2021 року, сума заборгованості складає 248691,16 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 92562,60 грн., прострочена заборгованість за комісією та процентами 0,00 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 154889,44 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами 1239,12 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 14146.

На а. с. 46 - 48 знаходиться копія постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хоменка В.В. про відкриття виконавчого провадження від 24 березня 2021 року ВП № НОМЕР_3 про примусове виконання виконавчого напису № 7342 від 18 лютого 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 301159,39 грн. За змістом постанови про відкриття виконавчого провадження, приватним нотаріусом запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 501157214 від 25 червня 2019 року, укладеним ним з АТ «Альфа-Банк», заборгованість за кредитним договором № 501157214 від 25 червня 2019 року. Строк платежу за кредитним договором № 501157214 від 25 червня 2019 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26 серпня 2020 року по 04 січня 2021 року, сума заборгованості складає 301159,39 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 34941,86 грн., прострочена заборгованість за комісією та процентами 26628,97 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 213997,92 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами 25590,64 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 7342.

Листом Міністерства юстиції України від 07 квітня 2021 року на ім`я ОСОБА_1 повідомлено, що наказом Міністерства юстиції України від 12 березня 2021 року № 931/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату № 5 від 19 лютого 2021 року та на підставі п.п. «е» п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат», а саме в зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлено рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 17 січня 2008 року за № 6685 на ім`я ОСОБА_2 , анульовано (а. с. 70).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією (п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Правовому регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, наданими стягувачем документами згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису.

З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає стягненню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документів, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), та належним чином враховані судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Підставами даного позову ОСОБА_1 про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, є наступні: відсутність доказів, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, а також відсутність доказів отримання позивачем такої вимоги; відсутність факту безспірності заборгованості боржника, оскільки відповідачем не надано документи, на підставі яких така заборгованість нарахована, і неможливість перевірити її правильність, а також невідповідність вимоги банком дострокового повного погашення кредитів вимогам Закону України від 16 червня 2020 року «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19», Закону України «Про споживче кредитування».

Другою групою підстав визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, згідно даного позову, є вчинення виконавчих написів нотаріусом, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю якого анульовано, та вчинення виконавчих написів на підставі положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, які було визнано судовим рішенням незаконними і нечинними.

Безспірність заборгованості - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять належним чином завірених копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, тому суд був позбавлений можливості перевірити безспірність заборгованості ОСОБА_1 за кредитними договорами.

Аналогічні висновки узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 03 червня 2020 року в справі № 363/568/18 (провадження № 61-49018св18), від 10 червня 2020 року в справі № 234/7029/17 (провадження № 61-37347св18), від 16 червня 2021 року в справі № 711/10544/18 (провадження № 61-10671св20).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що позивач не надав суду доказів на обґрунтування своїх вимог, і судом ухвалено рішення без оцінки документів, які наявні лише у приватного нотаріуса і на підставі яких було вчинено виконавчий напис, та не мотивовано, на підставі яких доказів суд прийшов до переконання, що заборгованість є спірною і відповідачем порушено порядок вчинення виконавчих написів, апеляційний суд виходить із наступного.

Звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, позивач ОСОБА_1 повідомив, що ключову роль у вирішенні справи мають оскаржувані виконавчі написи та надані відповідачем нотаріусу документи, на підставі яких вчинені виконавчі написи, тому разом з позовною заявою ним подано клопотання про витребування вказаних доказів у відповідача і третьої особи (а. с. 79).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2022 року відкрито провадження в даній справі, задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. та АТ «Альфа-Банк» документи, які надані нотаріусу та на підставі яких видані оспорювані виконавчі написи (а. с. 111 - 113).

Таким чином, позивачем належно виконано процесуальні обов`язки та реалізовано процесуальні права, встановлені ст. 83, 84 ЦПК України, повідомлено суд про відсутність у нього відповідних доказів, неможливість їх самостійного отримання і заявлено клопотання про витребування доказів у осіб, у яких ці докази можуть знаходитися.

Копія ухвали, направлена третій особі приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харі Н.С., повернута до суду з відміткою Укрпошти про відсутність адресата за вказаною адресою (а. с. 119).

Копію вказаної ухвали відповідач АТ «Альфа-Банк» отримав 16 травня 2022 року, однак доказів на виконання ухвали суду не надав, причин ненадання таких доказів суду не повідомив і правом відзиву не скористався (а. с. 121 - 122).

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи процесуальні дії сторін та наведені висновки Верховного Суду, апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи відповідача в апеляційній скарзі, що позивач не звертався до суду з клопотанням про витребування доказів у приватного виконавця та приватного нотаріуса, що відповідач, згідно концепції негативного доказування, не зобов`язаний спростовувати докази, які позивачем не надано суду, і що відповідачем не надано докази до суду по тій причині, що архів банку знаходиться в м. Чернігів, де відбувались бойові дії, і представник відповідача мав труднощі в отриманні відповідних копій документів.

Апеляційний суд приймає до уваги, що до апеляційної скарги належним чином завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, відповідачем надано не було, і докази неможливості їх надання також відсутні.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що суд, визнаючи факт відсутності укладення кредитного договору, вийшов за межі позовних вимог, чим порушив ч. 2 ст. 264 ЦПК України, з огляду на відсутність в мотивувальній частині рішення таких висновків суду.

Крім того, оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, в сукупності з доводами апеляційної скарги, що відповідачем було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал кредитного договору, засвідчену виписку по рахунку позичальника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Встановлені судом першої інстанції обставини у цій справі свідчать, що оскаржувані виконавчі написи вчинені нотаріусом 15 березня 2021 року та 18 лютого 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) ? «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Аналогічні правові висновки сформовані в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 06 жовтня 2021 року в справі № 361/4793/20 (провадження № 61-5910св21) від 03 листопада 2021 року в справі № 461/1940/20 (провадження № 61-13280св21).

Згідно змісту виконавчих написів від 15 березня 2021 року та 18 лютого 2021 року, укладені між банком та позивачем кредитні договори № 631378260 від 05 березня 2020 року, № 630717086 від 19 серпня 2017 року, № 630794846 від 22 листопада 2017 року, № 501157214 від 25 червня 2019 року, надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не були посвідчені нотаріально, оскільки відомості щодо нотаріального посвідчення кредитного договору у виконавчому написі відсутні, тому наявні підстави для визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 18 лютого 2021 року № 7342, від 15 березня 2021 року № 14144, 14145, 14146 такими, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 посилався на таку підставу для визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, апеляційний суд погоджується з правильними висновками суду першої інстанції, не спростованими доводами апеляційної скарги, про недотримання приватним нотаріусом умов вчинення виконавчих написів, що є передбаченою законом підставою для задоволення позову.

Разом із тим, встановивши, що матеріали справи не містять належним чином завірених копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, тому суд був позбавлений можливості перевірити безспірність заборгованості ОСОБА_1 за кредитними договорами, суд першої інстанції одночасно дійшов суперечливого висновку, який ґрунтується на припущеннях, що указана у виконавчому написі загальна сума кредитної заборгованості є спірною. При цьому сама по собі незгода позивача з розміром заборгованості, на яку посилався суд першої інстанції, не є передбаченою законом підставою для визнання заборгованості спірною.

Отже, з урахуванням заявлених підстав позову, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо достатності доказів, наданих позивачем, у вигляді копій виконавчих написів і постанов приватного нотаріуса про відкриття виконавчих проваджень, для можливості перевірки аргументів позивача про недотримання приватним нотаріусом умов вчинення виконавчих написів і визнання їх такими, що не підлягають виконанню, однак виходив із помилкових мотивів, а саме, що вказана у виконавчому написі загальна сума кредитної заборгованості є спірною, не встановивши даних обставин.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для зміни рішення та викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду є законним, обґрунтованим і не підлягає скасуванню із підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду вимоги ОСОБА_1 по суті позову залишаються задоволеними, перерозподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.