Справа № 308/9380/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дегтяренко К.С., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі № 308/9380/23 (провадження № 2/308/1625/23) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

встановив:

07 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Разом з позовною заявою надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, власниками якого є відповідачі за вказаною позовною заявою.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає наступне, предметом спору є борг за договором позики грошей від 31 грудня 2021 року в розмірі 364074 доларів США 8 центів, що еквівалентні грошовим коштам в розмірі 13310548 гривень 36 копійок (364074,08 х 36,56).

Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №333955658 від 30 травня 2023 року вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2,6568 га з кадастровим номером :10:013:0002 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, а також на будівлі «В», «Г», «Д», «Е», «Ф», «З», «К», «Л», «М», «Н», огорожу 1-2, ворота 3 по АДРЕСА_1 . Зі зміст інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №333952582 від 30 травня 2023 року вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/5 частку в домоволодінні по АДРЕСА_2 .

Заявник вказує, що вартість вказаного майна не перевищує розмір боргу за договором позики грошей від 31 грудня 2021 року, ця обставина свідчить про те, що накладення арешту на перелічене майно є співмірним заходом забезпечення позову, який повністю відповідає змісту вимог пред`явленого позову.

В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні записи про накладення арешту або інших обтяжень на вказане майно, тому відповідачі мають можливість в будь-який час відчужити його у власність інших осіб, ця обставина унеможливить виконання рішення суду про задоволення позову, крім того, заявник буде вимушений додатково звертатись до суду з позовами про оспорювання дійсності правочинів щодо відчуження вказаного майна.

Вказані обставини на думку ОСОБА_1 свідчать також про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно утруднить захист прав позивача.

Позивач вважає, що у даному випадку слід вжити заходи забезпечення позову, а саме :

-накласти арешт на земельну ділянку площею 2,6568 га з кадастровим номером :10:013:0002 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, на будівлі «В», «Г», «Д», «Е», «Ф», «З», «К», «Л», «М», «Н», огорожу 1-2, ворота З по АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_2 ;

-накласти арешт на 1/5 частку в домоволодінні по АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 .

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, ч.2 ст.247 ЦПК України, сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.

Відповідно роз`яснень Верховного суду України, викладених у п.1 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 р., єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150ЦПК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з аналізу даної норми закону, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити, і такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Згідно ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

У відповідності до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Відповідно до частин 5-7 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про що постановити ухвалу, в якій зазначити вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішити питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Беручи до уваги предмет даного позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, зокрема шляхом попередження можливого вибуття земельної ділянки площею 2,6568 га з кадастровим номером :10:013:0002 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та накладення арешту на 1/5 частки в домоволодінні по АДРЕСА_2 , що на праві приватної спільної власності належить ОСОБА_3 , на користь третіх осіб, суд вважає за можливе вжити заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомості, шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки.

Що стосується вимоги заявника в частині накладення арешту на будівлі «В», «Г», «Д», «Е», «Ф», «З», «К», «Л», «М», «Н», огорожу 1-2, ворота 3 по АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №333955658 від 30 травня 2023 року вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 належать літ. В,Г ,Д,Е, Ф,3, Ж, К, Л, М, Н,огорожа 1-2, ворота 3 на праві приватної спільної сумісної власності, - вартістю 1265830,0 грн., літ.В знесена.- зменшилась на 5,9 кв.м..

Враховуючи вищевикладене, заява про забезпечення позову в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки даний вид забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами та може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Заявником не обгрунтована необхідність і співмірність вказаного заходу забезпечення позову.

Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходами забезпечення позову в частині накладення арешту на земельну ділянку площею 2,6568 га з кадастровим номером :10:013:0002 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 та накладення арешту на 1/5 частки в домоволодінні по АДРЕСА_2 , що на праві приватної спільної власності належить ОСОБА_3 із забороною відчуження таких та заявленими позовними вимогами. Між сторонами дійсно існує спір, який в подальшому може бути вирішено, зокрема і з врахуванням наявного нерухомого майна.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову за результатами розгляду зазначеного клопотання не є вирішенням спору по суті без фактичного його розгляду судом. Вжиття заходів забезпечення позову, у даному випадку, суд вважає вимушеним заходом, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду через відчуження майна відповідачами.

Судом не встановлено підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.151-153, 260 ЦПК України, -

постановив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі № 308/9380/23 (провадження № 2/308/1625/23) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною відчуження на земельну ділянку, кадастровий номер :10:013:0002 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності

Накласти арешт із забороною відчуженняна на 1/5 частки в домоволодінні по АДРЕСА_2 , що на праві приватної спільної власності належить ОСОБА_3 ..

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач 1: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ;

Відповідач 2: ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

Копію ухвали направити для виконання до Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (площа Шандора Петефі, будинок 14, офіс 57, м. Ужгород, Закарпатська область) і учасникам справи для відома.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та підлягає негайному виконанню.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя К.С. Дегтяренко