Справа № 362/5171/21
Провадження № 2/362/330/23
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

01.12.2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Шмагун М.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

29.09.2021 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договором позики.

25.04.2023 р. на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, мотивована наступним. У провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває дана цивільна справа, де позивач просить стягнути з відповідача суму грошових коштів у розмірі 6678800,00 грн. Так, 13.08.2018 р. між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідачу грошові кошти урозмірі 6496587,50 коп., що еквівалентно 250000 доларів США, згідно офіційного курсу НБУ на день укладення договору. Відповідно до п. 4.1. Договору, сторони погодили строк повернення позики 31.12.2019 р. Але станом на 25.04.2023 р. відповідач так і не повернув позивачу грошові кошти, які отримав.

Представник позивача в підготовчому судовому засідання підтримав заяву.

Представник відповідача в підготовчому судовому засідання заперечив щодо заяви про збільшення позовних вимог, оскільки курс долара не може бути взятий в розрахунок станом на момент винесення ухвали.

Заслухавши представників сторін, вивчивши заяву про збільшення розміру позовних вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Таким чином, законодавцем визначено право позивача збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 197 ЦПК Україниу підготовчому судовому засіданні суд, зокрема, у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

У даній справі правовідносини, які склалися між сторонами стосуються стягнення заборгованості за договором позики.

В первісному позові представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача суму грошових коштів у розмірі 6676800,00 грн.

У заяві про збільшення розміру позовних вимог позивач, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі №373/2054/16-ц, просить стягнути заборгованість за договором позики, що складає 9142150,00 грн., що еквівалентно 250000 доларів США.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 25 липня 2018 р. в справі № 308/3824/16-ц, крім іншого, зазначив, що, незалежно від визначеної сторонами валюти боргу у зобов`язанні (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання, є виключно національна валюта України - гривня - у разі відсутності у сторін відповідної ліцензії НБУ. Таким чином, рішення суду про стягнення з відповідача суми боргу в іноземній валюті за відсутності у позивача індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій є неправомірним й недопустимим способом захисту цивільних прав, оскільки іноземна валюта у спірних правовідносинах між названими сторонами спору може бути виключно валютою боргу, втім не валютою платежу.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

За статтею 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі № 6-284цс17. Такий висновок не був змінений, і Верховний Суд від нього не відступав. Крім того, цей висновок Верховного Суду України був неодноразово застосований, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, постановах Касаційного цивільного суду від 25.11.2019 у справі № 130/1058/16, від 23.10.2019 у справі № 369/661/15-ц, від 23.09.2019 у справі № 638/4106/16-ц, від 20.02.2019 у справі № 638/10417/15-ц, постановах Касаційного господарського суду від 11.10.2018 у справі № 905/192/18, від 16.03.2021 у справі № 905/392/20.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

Відповідно до ч. 5 ст.49 ЦПК при поданні заяви про збільшення позовних вимог до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Представником позивача при подачі до суду вищевказаної заяви дотриманий порядок, передбачений ч.5. ст. 49 ЦПК України, додано докази направлення такої заяви відповідачу, а тому вказана заява підлягає прийняттю до розгляду у даній цивільній справі.

Тобто, позивачем дотримано всі вимоги, передбачені цивільним процесуальним законодавством.

Відтак, проаналізувавши подану заяву про уточнення позовних вимог, суд дійшов висновку, що така відповідає вимогам ЦПК України, підстав, передбачених ст.185 ЦПК України для залишення даної заяви без руху чи повернення позовної заяви судом не встановлено.

Тому, суд дійшов висновку, що подана заява підлягає прийняттю.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 240 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ст. 223 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 223 ЦПК України про відкладення розгляду справи постановляється ухвала.

Зважаючи на те, що прийнято заяву про уточнення позовних вимог, суд має обов`язок надати відповідачу строк для надання відзиву на уточнені позовні вимоги, у зв`язку з чим розгляд справи слід відкласти.

Керуючись ст. ст. 49, 197, 223, 240, 260 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву позивача ОСОБА_3 про збільшення розміру позовних вимог, подану 25.04.2023 р., прийняти до розгляду у даній цивільній справі.

В подальшому розгляд справи здійснювати з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Відкласти підготовче судове засідання на 29.01.2023 р. на 12:30 годину.

Роз`яснити відповідачу право надати відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання даної ухвали суду.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Повідомити осіб, які беруть участь у справі, про час та місце розгляду даної цивільної справи.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя Кравченко Л.М.