Справа № 136/1946/23
провадження № 2/136/436/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 грудня 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участі секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі позивач, АТ КБ "Приватбанк") звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що відповідач виявила намір на отримання у ПАТ КБ "Приватбанк" банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 03.01.2019, відповідно до якої підтвердила, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають укладений між ним та банком договір банківського обслуговування, що підтверджується підписом у заяві.

У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 23.08.2023 становить 38 449,00 грн. та складається з наступного: 31 894,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6 554,68 грн., - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн., - заборгованість за комісією; 0,00 грн., - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, яку у добровільному порядку відповідач не погашає, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

Ухвалою суду від 11.10.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в заяві просив про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, заяв та клопотань щодо поважності причин неявки чи розгляду справи у її відсутність до суду не направила.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач була належним чином повідомленою.

У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності сторін спору на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 14.12.2023.

Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив 03.01.2019 ОСОБА_1 виявила намір на отримання кредиту, звернувшись до АТ КБ «Приватбанк» із Анкетою-заявою, у якій зазначено, що підписанням цієї Анкети-заяви відповідач відповідно до ст.634 ЦК України в повному обсязі приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщені на офіційному сайті банку, та які разом з пам`яткою клієнта і Тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого вона отримала шляхом самостійного роздрукування. Відповідач зобов`язалась самостійно ознайомлюватись із змінами Умов та Правил надання банківських послуг на офіційному сайті банку (а.с.23).

До позову банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, Паспорт споживчого кредиту, (а.с.11-15).

На підтвердження обставин щодо видачі кредитних карток на ім`я ОСОБА_1 банком додано довідку (а.с.10), відповідно до якої на ім`я відповідача видавались наступні картки: № НОМЕР_1 дата видачі 03.01.2019, термін дії 01/22; № НОМЕР_2 дата відкриття 14.02.2022, термін дії 03/26.

Відповідно до довідки виданої АТ КБ «Пиват Банк» за підписом керівника напрямку операційного обслуговування ГО Іванова Н.М., гр. ОСОБА_1 за картковим рахунком № НОМЕР_1 було змінено кредитний ліміти з 14.02.2022 на 33 000,00 грн. (а.с.9).

Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив Випискою за договором (а.с.78-80).

Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором наданої позивачем на підтвердження обставин зазначених у позові, станом на 23.08.2023 відповідач має заборгованість, яка становить 38 449,00 грн. та складається з: 31 894,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6 554,68 грн., - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн., - заборгованість за комісією; 0,00 грн., - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Звертаючись до суду, АТ КБ "Приватбанк", заявляючи вимоги про погашення кредиту, просило крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи своє право вимоги в цій частині, а також розмір і порядок нарахування, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03.01.2019, посилається на довідку про видані картки, про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, як невід`ємні частини спірного договору, якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, до позову додано Паспорт споживчого кредиту.

Як встановлено із анкети-заяви позичальника ОСОБА_1 від 03.01.2019, відмітки про те, який вид послуги, зокрема вид кредитування обрав відповідач вона не містить, не містить розміру процентної ставки, відсутні дані про строк дії виданої картки відповідачеві.

Водночас матеріали справи не містять підтверджень того, що саме даний Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Суд звертає увагу, що наданий позивачем витяг із Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанком належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження N 6-16цс15) і не спростовано позивачем.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім цього, н адані позивачем Правила надання банківських послуг «Приват Банку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Окрім того, позивачем не доведено, що на момент укладення кредитного договору, діяли Тарифи з обслуговування кредитних карт, згідно Витягу доданого до позову, оскільки такий Витяг сформований позивачем самостійно та не може підтверджувати обставини, що на день підписання Анкети заяви відповідачем та визначення платіжної картки «Універсальна» діяли Тарифи саме у такій редакції.

З огляду на наведені мотиви, суд звертає увагу, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Також не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ при вирішенні спірних відносин доданий до позовної заяви Паспорт споживчого кредиту, оскільки фактично цей документ становить собою інформацію, яка надається споживачу при укладенні кредитного договору, а тому є очевидним, що цей доказ не підтверджує обставини погодження між сторонами умов кредитного договору.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ "ПриватБанк" дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону N 1023-II про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такого висновку суд дійшов з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі N 342/180/17, які є обов`язковими для застосування у відповідності до частини четвертої статті 263 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості за відсотками в сумі 6 554,68 грн. необхідно відмовити, тоді як вимоги в частині стягнення тіла кредиту позивачем доведені, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "Приватбанк" не повернуті, а також зважаючи на вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Сума зазначеної заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 31 894,32 грн. підтверджена розрахунком такої заборгованості, відповідачем не заперечувалась, отож суд з нею погоджується.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 2 226,43 грн., (2 684,00 х 31 894,32 : 38 449,00), решту судового збору слід залишити за позивачем.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 268, 626, 634, 1055 ЦК України, ст. ст. 81, 89, 259, 263-265,279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, Київська обл., ЄДРПОУ - 14360570) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" суму заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 03.01.2019 станом на 23.08.2023 в сумі 31 894 (тридцять одна тисячі вісімсот дев`яносто чотири) грн., 32 коп., - заборгованість за кредитом.

В решті позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 226 (дві тисячі двісті двадцять шість) грн., 43 коп.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Світлана ШПОРТУН