621/449/20
РІШЕННЯ
іменем України
14 червня 2023 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
судді Бібіка О.В.
за участю секретаря судового засідання Сосницької К.В.
за участю позивача - ОСОБА_1
представника позивача - ОСОБА_2
відповідача - ОСОБА_3
представника відповідача - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про поділ сумісно нажитого майна подружжя, визнання права власності, витребування майна,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.04.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні, у підготовче судове засідання.
25.05.2020 від відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити. Вказала, що відповідач разом з позивачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина. З 2016 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, не мають спільного бюджету. З цього часу і до 2019 року відповідач проживав у м. Харків, де створив фактично іншу сім`ю. Позивач не чинила відповідачу перешкод у спілкуванні з сином, він завжди брав його на відпочинок, надавав матеріальну допомогу. Восени 2017 ОСОБА_3 купив автомобіль Skoda, а у 2019 році вона купила у нього цей автомобіль.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.11.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 наполягали на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому.
Відповідач ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_4 заперечували проти позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що сім`ю ОСОБА_8 знає давно, разом були в одній компанії на відпочинку зі спільною знайомою ОСОБА_9 . Про сім`ю ОСОБА_8 їй відомо зі слів ОСОБА_10 , яка розповідала про те, що ОСОБА_3 на протязі останніх 4 - 5 років не проживає разом з ОСОБА_1 . З 2018 року ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_11 . Під час святкування дня народження ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_2 була свідком сварки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Зі слів ОСОБА_10 відомо, що після свята ОСОБА_3 пішов від ОСОБА_1 та до 2018 року постійно проживав з іншою жінкою на ім`я ОСОБА_12 у м. Харків. Про події в сім`ї ОСОБА_13 розповідала особисто ОСОБА_1 , які були подругами. ОСОБА_3 почав зустрічатися з ОСОБА_9 з 2018 року, а з 2019 р. вони почали разом проживати у м. Зміїв однією сім`єю як чоловік та жінка, ведуть спільне господарство. За автомобілі їй нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_22 пояснила, що гараж ОСОБА_1 знаходиться напроти вікон її квартири. Спочатку у ОСОБА_8 була машина світлого кольору, потім купили темну іномарку. Причеп від машини знаходився у її гаражі, цем було ближче до нового 2017 року. Жили вони добре, не сварилися. А потім ОСОБА_1 сказала про те, що ОСОБА_3 забрав речі і поїхав. Це сталося у 2017 році, як раз минуло 10 років як помер її син, тому вона добре пам`ятає, що відповідач пішов із сім`ї саме у 2017 році. Автомобіль в її гараж не ставили, лише причеп.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного.
Судом встановлено, що 05.09.2006 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . віддіом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 105 (т. 1 а.с. 8)
Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 9)
Згідно довідки № 110 від 15.12.2019 за адресою: АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими: ОСОБА_3 , ОСОБА_25 , ОСОБА_24 (т. 1 а.с. 10)
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.03.2020 з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1109,00 грн, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (т. 1 а.с. 59-60)

Відповідно до договору застави, укладеного 05.12.2007 між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним банком "Правекс -Банк", з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 3799-027/07Р від 05.12.2007, автомобіль ВАЗ-21104, 2007 року випуску, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , переданий в заставу (т. 1 а.с. 65-70)

З інформації територіального сервісного центра № 6341 Регіонального сервісного центра в Харківській області № 31/20-2587 від 16.11.2020 вбачається, що автомобіль Skoda SupeаrB, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_7 , сірого кольору, 10.12.2019 перереєстровано в ТСЦ № 6341 РСЦМВС в Харківській області на ім`я ОСОБА_5 , на підставі договору, укладленого у СГ № 352/19/013516 від 10.12.2019, наданого ТФ "Автолюбитель"; автомоібль ВАЗ-21104, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_2 , сірого кольору, 09.11.2017 року випуску, перереєстровано в ТСЦ № 6342 РСЦ МВС в Харківській області на ім`я ОСОБА_26 , на підставі договору, укладеного у СГ № 6827/17/000963 від 09.11.2017, виданого ТОВ "ТФ Крупец" (т.1 а.с. 167-171)

Згідно висновків експерта № 18746 від 29.09.2021 ринкова вартість автомобіля Skoda SupeаrB, реєстраційний номер НОМЕР_6 , станом на момент проведення огляду (26.05.2021), складає 164628,67 грн (т. 1 а.с. 200-207)

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Щодо права спільної сумісної власності на автомобіль Skoda SupeаrB, реєстраційний номер НОМЕР_6 , суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, а законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частинами другою та третьою статті 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування вказаної презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Позивачем ОСОБА_1 не надано доказів про те, що спірний автомобіль Skoda SupeаrB, реєстраційний номер НОМЕР_6 , придбано за кошти, що належали їй, або ж подружжю ОСОБА_8 .

На противагу твердження свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_18 про те, що вони давали гроші ОСОБА_3 на придбання спірного автомобіля, встановлено обставини рішенням Зміївського районного суду Харківської області про розірвання шлюбу від 17.03.2020, що сторони не перебувають у шлюбних відносинах і шлюб розпався більше ніж 3 роки і шість місяців. Вони створили нові сім`ї ( т.1 а.с. 58)

Про час та місце судового розгляду ОСОБА_1 повідомлено поштовим відправленням № 925 20.02.2020 ( т.1 а.с. 58)

Рішення про розірвання шлюбу ухвалено судом 17.03.2020.

За цей період ОСОБА_1 жодних заперечень з приводу обставин, викладених у позовній заяві щодо фактичного припинення шлюбних відносин за три роки і шість місяців до звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу ОСОБА_3 , до суду не подала.

Справу розглянуто судом за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Крім того, на підтвердження обставин сумісного непроживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відповідачем надано фото різних періодів фактичних відносин з іншими жінками.

Цей період не суперечить періоду, встановленому рішенням суду про розірвання шлюбу (т.1 а.с.58)

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 зазначено, що можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (ст. ст. 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПУ України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до принципу диспозитивності за яким особа розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд на засадах добросовісності, та враховуючи обов`якок цікавитись перебігом своє справи у суді. Що відповідає приписам ч.2 ст.43 ЦПК України. Відсутність апеляційної скарги на вказане рішення суду, та набрання ним законної сили, враховуючи принцип правої визначеності, у суду немає сумнівів про достовірність обставин, встановлених рішенням суду яке набрало законної сили.

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У зв`язку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2641цс15.

Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Суд зазначає, що встановивши, що припинення ведення спільного господарства сторони пов`язують саме з березня 2017 року, тому доведеним те, що саме до цієї дати з моменту укладення шлюбу, відповідно до приписів статті 60 СК України, необхідно визначити обсяг спільно нажитого майна, що підлягає поділу між колишнім подружжям.

За наведеного, автомобіль Skoda SuperB, реєстраційний номер НОМЕР_6 , не відноситься до майна, яке є спільною сумісною власністю і у цій частині в задоволенні позову необхідно відмовити.

Наданий та досліджений в судовому засіданні відеозапис використання автомобіля відповідачем ОСОБА_3 після його продажу ОСОБА_5 не спростовує обставини придбання вказаного автомобіля після фактичного припинення шлюбних відносин із ОСОБА_1 (т.1 а.с.225)

Щодо пояснень свідків про те, що відповідач ОСОБА_3 взяв позику у ОСОБА_21 суд відноситься критично, оскільки за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Письмового договору позики суду позивачем не надано, що не відповідає вимогам ст. 208 ЦК України

Щодо відчуження автомобіля ВАЗ-21104, реєстраційний номер НОМЕР_3 , без згоди одного із подружжя, суд виходить з наступного.

Інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому, на переконання Великої Палати Верховного Суду, законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно із частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Ключовим для вирішення питання про компенсацію одним із подружжя іншому компенсації вартості відчуженого спільного сумісного майна є не лише наявність на це письмової згоди іншого з подружжя, а використання виручених від продажу грошових коштів не в інтересах сім`ї чи на її потреби.

Довідкою територіального сервісного центру регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України від 27.01.2020 підтверджено факт реєстрації права власності на автомобіль ВАЗ - 21104 Седан В, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 04.12.2007 за ОСОБА_3 ( т.1 а.с.11)

У вказаний період часу ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_8 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області від 05.09.2006 (т.1 а.с.8)

Із договору купівлі - продажу транспортного засобу № 6827/17/000963 від 09.11.2017 автомобіль ВАЗ 21104 Седан В, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 продано комісіонером на підставі договору комісії № 6827/17/000963 від 09.11.2017 ОСОБА_26 ( т.1 а.с.171)

Вказаний договір не містить письмової згоди дружини ОСОБА_1 на відчуження спірного автомобіля, який було придбано у зареєстрованому шлюбі, та на який поширюється презумпція права спільної сумісної власності.

Отже, договір купівлі продажу транспортного засобу № 6827/17/000963 від 09.11.2017 автомобіля ВАЗ-21104 Седан В, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 було укладено з порушенням ви мог ст. 65 СК України.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта статті 65 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 755/20923/14-ц (провадження № 61-10442св18), від 09 грудня 2020 року у справі № 301/2231/17 (провадження № 61-5392св19), від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), суд касаційної інстанції дійшов таких висновків:

- у справі № 755/20923/14-ц: при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна;

- у справі № 127/7029/15-ц: у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні;

- у справі № 301/2231/17: у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що оскільки спірний автомобіль придбаний сторонами під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, то це майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач здійснив продаж транспортного засобу без повідомлення про це позивача та без отримання її згоди, тому має відшкодувати останній 1/2 частину його вартості, визначену відповідно до висновку (акта) експертної оцінки, за яким вартість транспортного засобу становить 132 500 грн;

- у справі № 402/849/18: у разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу. Водночас суди не врахували, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Звертаючись до суду з позовом, позивач на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала звіт про оцінку майна, за яким середня ринкова вартість транспортного засобу становить 489 530 грн. Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля інших доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, не надав суду заперечень щодо звіту про оцінку транспортного засобу, а тому Верховний Суд дійшов висновку, що саме ці обставини, з`ясовані судами на підставі звіту, підлягали врахуванню ними під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що сторони придбали автомобіль ВАЗ-21104, реєстраційнйи номер НОМЕР_3 , під час перебування в зареєстрованому шлюбі, в такому випадку позивач має право на грошову компенсацію половини вартості спірного автомобіля.

При цьому, визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля, суд виходить з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя, визначається виходячи з вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна, що відповідає правовому висновку, викладеному, зокрема у вищенаведеній постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Із наданих пропозицій про ринковий продаж аналогічного товару на час розгляду справи на сайті RST найбільша цінова пропозиція становить 97300 гривень, де складає 48650 гривень.

Саме цю суму необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 , з одночасним припиненням їх права спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ-21104 Седан В, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

Розподіл судового збору провести відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , місце мешкання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_10 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце мешкання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) про поділ сумісно нажитого майна подружжя, визнання права власності, витребування майна - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ-21104, 2007 року випуску, сірого кольору, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля ВАЗ-21104, 2007 року випуску, сірого кольору, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , у сумі 48650 (сорок вісім тисяч шістсот п`ятдесят) грн 00 коп, припинивши на нього право спільної сумісної власності.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 00 коп

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Повний текст рішення складено 21.06.2023.

Суддя: