Номер провадження: 22-ц/813/7321/23
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л. М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Одеська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.06.2023 у складі судді Аліної С.С.,

встановив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради про встановлення проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 1972 року до дня смерті ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . При пологах ОСОБА_4 померла. 27.12.1972 ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_5 , яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 ». 13.06.1975 ОСОБА_3 на склад сім`ї з трьох осіб, а саме дружину - ОСОБА_2 та сина ОСОБА_1 , була видана двокімнатна квартира АДРЕСА_1 . 31.07.1999 ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 продали квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер. 21.01.2000 ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу нерухомого майна №2000-0011 укладеним на Одеській універсальній біржі «Вітязь», зареєстрованим 21.02.2000 під №339пр-стр71-рг247 у Одеському міжміське бюро технічної інвентаризації. Після придбання зазначеної квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_1 переїхали проживати у зазначену квартиру та 23.02.2000 у ній зареєструвався ОСОБА_1 , а 01.03.2000 - ОСОБА_2 . З 1972 року позивач проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 , до якої відносився як до рідної матері, оскільки вона його виховувала з 2-річного віку. Вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, сплачували комунальні послуги, купували побутову техніку, їжу. ОСОБА_1 забезпечував її усім необхідним, у тому числі ліками. Оскільки ОСОБА_2 , окрім пенсії не мала іншого доходу, позивач забезпечував її лікування у провідних медичних закладах Одеси (Військово-медичний клінічний центр південного регіону МОУ, Медичній компанії «Інто-сана»), возив на операцію на шлунку до Ізраїлю, м. Тель-Авів, лікарня «Асута», здійснював платежі пов`язані з побутом, забезпечував усім необхідним до самої її смерті, взяв на себе також всі витрати по похованню. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла та після її смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено його право звернення до суду для визнання факту родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем. ОСОБА_1 вважає, що будучи спадкоємцем 4-ї черги, прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем однією сім`єю більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, спадкодавців інших черг не має.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.06.2023 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом ухвалено рішення при неповному та об`єктивному дослідженні обставин справи. Вказує, що суд, відмовляючи у задоволенні позову, не надав оцінку жодному доводу позивача, показанням свідків та наявним в матеріалах справи доказам, обмежившись єдиним висновком, що позивач не надав суду письмових доказів в обґрунтування заявлених вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьки: мати ОСОБА_4 , батько ОСОБА_3

27.12.1972 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) було укладено шлюб.

13.06.1975 року ОСОБА_3 отримав ордер на квартиру АДРЕСА_1 з сім`є у складі дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_1

31.07.1999 року вказана квартира ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була відчужена на підставі договору купівлі-продажу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 батько позивача ОСОБА_3 помер.

21.01.2000 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з довідкою від 27.09.2012 у квартирі з 2000 року проживали ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

12.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Листом від 04.10.2021 Приморська державна нотаріальна контора у м. Одесі повідомила ОСОБА_1 про те, що у зв`язку з відсутністю в матеріалах спадкової справи документів, що підтверджують родинний зв`язок спадкодавця з заявником, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається з довідки з місця проживання від 21.11.2019 в квартирі АДРЕСА_2 , проживала ОСОБА_2 (відповідальна особа) та ОСОБА_1 , зареєстрований за вказаною адресою 23.02.2000.

Довідкою від 21.11.2019 стверджується, що ОСОБА_2 з 01.03.2000 по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала та була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 .

В суді першої інстанції надавали пояснення свідки.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що позивача знає з 1994 року, вони дружили сім`ями. Зазначив, що позивач з мамою ОСОБА_2 проживав, вони вели спільне господарство. Вказав, що позивач давав їй кошти, оплачував поїздки, а після одруження жив з дружиною.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що знає позивача з 1998 року. Дружили родинами. ОСОБА_2 знає раніше, так як працювала з нею. Вказала, що не знала про те, що позивач ОСОБА_1 не є рідним сином ОСОБА_2 . Дізналася про це перед її смертю. Зазначила, що вони жили на Дніпропетровській дорозі разом. Позивач оплачував комунальні послуги, купував ліки ОСОБА_2 , оплачував поїздки, повністю її утримував.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що знає ОСОБА_2 з 90-х років. Знала її колишнього чоловіка. Булав неї вдома неодноразово. Вказала, що їй відомо про те, що квартиру, лікування, відпочинок оплачував позивач. Також пояснила, що не знала, що позивач не рідний син ОСОБА_2 , про це дізналася за 2 роки до її смерті.

В матеріалах справи також наявні спільні фото знімки позивача з ОСОБА_2 .

Також позивачем додано квитанції про сплату комунальних послуг, рахунки яких були відкриті на ОСОБА_2 у період з 2017 по 2021 рік.

Позивачем додано виписки з медичних карт стаціонарного хворого ОСОБА_2 , а також рахунки про сплату медичних послуг, які надавалися ОСОБА_2 приватними медичними закладами в значних розмірах.

Водночас наявна у справі довідка про доходи пенсіонера ОСОБА_2 свідчить про отримання нею щомісячно пенсії у не значних розмірах, за рахунок яких остання фактично не могла самостійно сплачувати медичні послуги в розмірах, зазначених в рахунках, що містяться у справі.

За змістом частин другої-четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Враховуючи наведене, до спадкоємців четвертої черги можуть належати не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу і не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, а і інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Апеляційним судом на підставі наданих позивачем доказів, а також з урахуванням пояснень свідків встановлено, що ОСОБА_1 проживав зі своєю мачухою ОСОБА_2 з часу її одруження з батьком позивача, тобто з 1972 року.

Встановлено, що позивачем пред`явлено позов з метою захисту його права на спадкування майна померлої ОСОБА_2 , оскільки нотаріусом відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії через відсутність кровного споріднення померлої та позивача.

Зі спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не зверталися.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову не належним чином дослідив матеріали справи та надав не належну правову оцінку доводам позивача та зібраним у справі доказам.

Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є поміж іншим систематичне ведення з ним спільного господарства, надання взаємної допомоги, наявність обставин які свідчать про наявність між ними відносин, які притаманні сімейним.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю понад 5 років з року до часу відкриття спадщини - смерті ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.06.2023 скасувати, ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю понад 5 років з 1972 року до часу відкриття спадщини - смерті ОСОБА_2 .

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 19.12.2023

Головуючий: Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева