Справа №461/7220/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Решетова Д.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Жарського І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». У квітні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН код № НОМЕР_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 30.08.2010 року у розмірі 97310 грн. 40 коп., з яких станом на 27.02.2019 року: 49488 грн. 12 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 17899 грн. 43 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 24112 грн. 11 коп. - пеня за прострочене зобов`язання, 700 грн. 72 коп. - пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4610 грн. 02 коп. - штраф (процентна складова). В обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що відповідно до кредитного договору №б/н від 30.08.2010 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН код № НОМЕР_1 отримав кредит у розмірі 25000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом на анкеті-заяві підтвердив, що підписана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком договором про надання банківських послуг. Зазначає, що право зміни кредитного ліміту врегульовані п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, згідно з якими, клієнт дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН код № НОМЕР_1 у користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 30.08.2010 року в розмірі 49488 грн. 12 коп., що є заборгованістю за тілом кредиту, та судові витрати в розмірі 1921, 00 грн. У задоволенні решти вимог, а саме вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені і штрафів, - відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 23 квітня 2020 року апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2019 року залишено без змін. В межах виконавчих проваджень №АСВП: 66925164 та №АСВП: 67052324 рішення суду було виконано, заборгованість погашена, а виконавчі провадження закриті. Позивач стверджує, що банк продовжив незаконно стягувати заробітну плату з ОСОБА_1 , тому виникла переплата. Крім того, відповідач вимагав у позивача доплати заборгованості в той час коли заборгованість була відсутня. ОСОБА_1 стверджує, що сума переплати та незаконно стягнених відповідачем коштів з нього становить 16000, 00 грн. Позивач зазначає, що банком незаконно проводились стягнення з його рахунків та з кредитних карток, із зарплати. Позивач стверджує, що він звертався до відповідача з заявами про виплату незаконно стягнених грошових коштів, однак працівники банку у письмових листах пояснювали, що такі стягнення проводяться за кредитним договором. Позивач стверджує, що у зв`язку з тим, що у процесі виконання рішення суду заборгованість була погашена такі стягнення незаконним та безпідставними. Проте, зі сторони відповідача не було виплачено позивачу кошти, а саме: повернення безпідставно стягнених коштів у розмірі 16000, 00 грн. та компенсацію за незаконно стягнених коштів відповідачем. ОСОБА_3 зазначає, що затягування відповідачем процесу виплати незаконно стягнених з позивача грошових коштів, порушення ним своїх зобов`язань за законом, та наступна відмова у виплаті відшкодування, забрало позивачу значну частину робочого та вільного часу, спричинило значні душевні хвилювання, оскільки через постійне звертання в різні інстанції, телефонні переговори та необхідність пошуку позивач постійно відлучався з робочого місця, мало часу проводив з сім`єю, став дратівливим, що вплинуло на родинні стосунки, стосунки з безпосереднім керівництвом, колегами по роботі та друзями. Розмір моральної шкоди ОСОБА_3 оцінює, виходячи із розміру недоотриманої ним заробітної плати, а також з завданих мені соціальних і побутових незручностей - 16 000, 00 грн. Враховуючи наведене, просив задовольнити позовні вимоги та стягнути витрати на професійну правничу допомогу.

13.04.2023 року позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 83 276, 15 грн. та 16000, 00 грн. моральної шкоди, а також стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.01.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

07.02.2023 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву.

13.04.2023 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовної заяви.

25.04.2023 року представник позивача подав до суду відзив на уточнену позовну заяву.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просять позов задовольнити. Зазначають, що з ОСОБА_1 стягнуто за рішенням суду заборгованість а також самовільно банком стягнуто за той самий період 83000, 00 грн., а саме за період до рішення суду по 01.08.2022 року. Договір поруки це описка, його немає, преюдиція стосується рішення суду.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить відмовити в задоволенні клопотання, оскільки позивачем не оскаржено жодної операції банку. Позивачем не доведено, що йому завдано шкоди діями банку. Рішення суду не припиняє правовідносин. Дія договору не закінчена. Рішення суду були виконано в лютому-березні 2022 року. 83000, 00 грн. не стосується 92000,00 грн.

Заслухавши пояснення позивача та його представника позивача , представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини.

ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», оскільки ним підписано анкети-заяви клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 30.08.2010 року та 02.03.2020 року, а також має відкритий рахунок у даному банку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 07.08.2019 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за кредитним договором б/н від 30.08.2010 року у розмірі - 49488 грн. 12 коп. заборгованості за тілом кредиту та 0,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - 1921 грн. 00 грн. судових витрат. У задоволенні вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені і штрафів відмовлено.

З даного рішення вбачається, що відповідно до укладеного договору №б/н від 30.08.2010 року, оформленого шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Постановою Львівського апеляційного суду від 23.04.2020 року апеляційну скаргу Акціонерного банку «Приватбанк» залишено без задоволення. рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07.08.2019 року залишено без змін /а. с. 4-6/.

З листа АТ КБ «Приват Банк» від 25.06.2021 року вбачається, що у резолютивній частині рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07.08.2019 року у справі №466/2720/19 відсутні будь-які приписи щодо припинення зобов`язань за кредитним договором № б/н від 30.08.2010 року укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приват Банк». Тому просять здійснити погашення заборгованості, яка існує у ОСОБА_1 перед банком / а. с. 7/.

В межах виконавчих проваджень №АСВП: 66925164 та №АСВП: 67052324 рішення суду від 07.08.2019 року було виконано, заборгованість погашена, а виконавчі провадження закриті, що стверджується витягом з реєстру виконавчих проваджень від 30.12.2022 року /а .с 7/.

11.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з заявою про здійснення перерахунку заборгованості перед АТ КБ «Приват Банк» суми рішення суду та перерахунок вартості послуг виконавчої служби. Також просив зняти заборону з рахунків інших банків, оскільки він погасив заборгованість / а. с. 9/.

17.03.2022 року ОСОБА_1 звернувся до керівника районного управління АТ КБ «Приват Банк» з заявою про повернення йому заробітної плати понаднормово утриманої, оскільки рішення суду у справі №466/2720/19 виконано із переплатою в розмірі 16 000, 00 грн. /а. с. 8/.

14.04.2022 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з заявою про здійснення перерахунку заборгованості по карті універсальна з урахуванням рішення суду №466/2720/19 від 07.08.2019 року та його погашень /а. с. 123/.

З відповіді АТ КБ «Приват Банк» від 23.03.2022 року вбачається, що списання коштів є договірним списанням з коштів в рахунок погашення заборгованості, яка обліковується за ОСОБА_1 у банку. Отже, порушень з боку банку не допущено, адже АТ КБ «ПРИВАТБАНК» діяв згідно з нормами чинного законодавства України, а також у рамках договірних відносин з клієнтом. Банк має право списувати кошти з рахунку клієнта у межах сум, що підлягають сплаті банку /а. с. 126-127/.

З відповіді АТ КБ «Приват Банк» від 22.04.2022 року вбачається, що поточна заборгованість ОСОБА_1 перед банком складає за рахунком UA565309 50781, 00 грн. та рахунком НОМЕР_2 4240, 00 грн. /а. с. 125/.

Згідно з довідкою від 01.08.2022 року виданою АТ КБ «Приват Банк» вбачається, що станом на 01.08.2022 року ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ КБ «Приват Банк» /а . с. 86/.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою закону визначено також способи захисту цивільних прав та інтересів та визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала.

Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Окрім цього, у відповідності до п.2 Постанови Пленуми Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", з наступними змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому доведенню у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювана шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає,

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювана, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Однак позивачем не долучено до матеріалів справи на підтвердження своїх доводів належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що внаслідок рішень, дій чи бездіяльності відповідача йому завдана матеріальна та моральна шкода.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують те, що внаслідок рішень, дій чи бездіяльності відповідача йому завдана матеріальна та моральна шкода, наявність завданої йому шкоди, відповідного розміру, обґрунтованої матеріальної та моральної шкоди, не доведено протиправність у діяннях відповідача, відсутні також докази про причинний зв`язок між шкодою і діями відповідача, заподіювача шкоди в час дії договірних зобовязань. Тобто, суду не представлено доказів на підтвердження вини АТ КБ «ПриватБанк» у заподіянні шкоди, як і наявність такої шкоди загалом.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Правила статті 1167 ЦК України регулюють позадоговірні (деліктні) відносини та не поширюється на договірні відносини.

Таким чином, між сторонами існують договірні правовідносини і учасники цих правовідносин не домовились про компенсацію моральної шкоди, а тому відсутні підстави для застосування приписів статей 23, 1167 ЦК України. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволення позову слід відмовити за безпідставністю, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, що внаслідок рішень, дій чи бездіяльності відповідача йому завдана матеріальна та моральна шкода, наявність завданої йому шкоди, відповідного розміру, обґрунтованої матеріальної та моральної шкоди, не доведено протиправність у діяннях відповідача, відсутні також докази про причинний зв`язок між шкодою і діями відповідача, заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 19, 81,141, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Повний текст рішення проголошено 16.06.2023 року о 15 год. 15 хв.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Р. Юрків.