Справа № 361/6858/22
Провадження № 2/361/1768/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса до ОСОБА_2 , Княжицької сільської ради Броварського району Київської області в складі Броварської ОТГ про визнання незаконними та скасування рішень, скасування права власності, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2022 року до суду звернувся представник позивача із вказаним позовом до відповідачів в якому просив суд визнати незаконним та скасувати рішення двадцять шостої сесії VII скликання Княжицької сільської ради Броварського району Київської області № 419 (26-VII) від 26.05.2017 р.; визнати незаконним та скасувати рішення тридцять четвертої сесії VII скликання Княжицької сільської ради Броварського району Київської області № 540 (34-VII) від 24.11.2017 р.; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,5 га під кадастровим номером :03:012:0043 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану в с. Княжичі Броварського району Київської області, оформлену рішенням державного реєстратора № 38555204 від 06.12.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, з одночасним припиненням вказаного права; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,5 га під кадастровим номером :03:012:0043для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану в с. Княжичі Броварського району Київської області на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса.

Свій позов обґрунтовував тим, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2010 року у справі № 2-143/10 позов ОСОБА_2 було задоволено, суд вирішив визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) в умовно кадастрових одиницях 1,42 га як члена КСП імені Щорса за рахунок земель колективної власності бувшого КСП ім.Щорса, які знаходяться в адміністративних межах Княжицької сільської ради.

У рішенні Княжицької сільської ради Броварського району Київської області № 419 (26-VІІ) від 26.05.2017 р. зазначено: ?На виконання рішення Броварського міськрайонного суду від 23.03 2010 року у справі № 2-143/10 про визнання права на отримання земельної частки (паю) КСП імені Щорса за ОСОБА_2 , яке набрало законної сили, враховуючи позитивне рішення постійної комісії з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, керуючись ч. 1 ст. 12, 118 ЗК України, п. 34 ст. 26 ЗУ ?Про місцеве самоврядування?, згідно результату голосування сесія Княжицької сільської ради вирішила надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай) орієнтовною площею 0,50 га в с. Княжичі у власність ОСОБА_2 ?.

Рішенням Княжицької сільської ради Броварського району Київської області №540 (34-VII) від 24.11.2017 року була затверджена технічна документація із землеустрою та передана земельна ділянка кадастровим номером :03:012:0043, площею 0,5 га у власність ОСОБА_2 .

06 грудня 2017 року ОСОБА_2 зареєстрував право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0043, площею 0,5 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Підстава для державної реєстрації права власності на вищезазначену ділянку - рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 540 (34-VІІ), видавник: Княжицька сільська рада Броварського району Київської області.

Однак, постановою Київського апеляційного суду у справі № 2-143/10 від 06.12.2022 року, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення (місцевого) суду не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості, що в силу п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та постановила: ?Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2010 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог?. Постанова суду набрала законної сили 06.12.2022 року.

Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що Княжицька сільська рада Броварського району Київської області, приймаючи оскаржувані рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, а також рішення про затвердження технічної документації із землеустрою на земельну ділянку кадастровим номером :03:012:0043, площею 0,5 га, перевищила свої повноваження та порушила право власності позивача на майно.

ВАТ ?Княжицьке?, згідно Державного акту на право колективної власності на землю (серія КВ №б/н від 04.07.1997 року) було передано в колективну власність 1932,8 га землі в межах згідно з планом, за рішенням Княжицької сільської Ради народних депутатів від 18.03.1997 року (15-ХХІІ скл.). Зазначений акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 5.

СВК ім. Щорса є юридичною особою, до якого перейшли всі права та обов`язки ВАТ ?Княжицьке?. Відповідно до змін і доповнень, що є невід`ємною частиною його статуту, затверджених Броварською РДА від 14 червня 2000 року, СВК ім. Щорса створений шляхом реорганізації КСП імені Щорса, зареєстрованого головою Броварської РДА в Київській області 15.12.1999 за № 1243, код 00849600, і є правонаступником його прав та обов`язків в частині переданого йому майна та зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів всіх рівнів.

З рішення Броварського міськрайонного суду Київської області справа № 2-143/10 від 23.03.2010 року вбачається, що ОСОБА_4 оформив у власність земельну ділянку кадастровий номер :03:012:0044 площею 0,5 га за рахунок земель колективної власності бувшого КСП ім. Щорса, про що свідчить прийняті рішення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, зокрема рішення № 419 (26-VІІ) від 26.05.2017 р. та № 540 (34-VII) від 24.11.2017 р.

Підставою для надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, а потім про затвердження технічної документації із землеустрою було рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2010 року у справі № 2- 143/10, зокрема ця інформація зазначена в самому рішенні Княжицької сільської ради Броварського району Київської області № 419 (26-VІІ) від 26.05.2017 р.

Княжицька сільської ради Броварського району Київської області вирішила, що на підставі рішення Броварського міськрайонного суду від 23.03.2010 року у справі № 2-143/10 про визнання права на отримання земельної частки (паю) КСП імені Щорса за ОСОБА_2 , керуючись ч.1 ст. 12, 118 ЗК України, п. 34 ст. 26 ЗУ ?Про місцеве самоврядування?, що передбачають безоплатне набуття громадянами права власності на земельні ділянки комунальної власності, а не приватної. Відтак, СВК ім. Щорса, згідно з частиною третьою статті 388 ЦК України має право на витребування від ОСОБА_2 земельну ділянку, яка вибула з володіння СВК ім. Щорса поза його волею та була набута у порядку безоплатної приватизації від Княжицьвої сільської ради, що не мала права відчужувати цю ділянку.

Тобто представник позивача акцентував увагу суду, що згідно Державного акту на право колективної власності на землю (серія КВ №б/н від 04.07.1997 року) було передано в колективну власність 1932,8 га землі, за рішенням Княжицької сільської Ради народних депутатів від 18.03.1997 року (15-ХХІІ скл.) у власність СВК ім. Щорса (до цього ВАТ ?Княжицьке?), а після рішення суду фактично незаконно розпоряджається замість СВК ім.Щорса (як власника) землями, які їй не належать.

Згідно обставин даної справи, Княжицька сільська рада Броварського району Київської області не мала права розпоряджатися землями колективної (приватної) власності, що знаходилися у власності КСП ім. Щорса, чим порушила майнові права позивача на земельну ділянку.

Крім того, цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0043, площею 0,5 га, що Княжицька сільська рада Броварського району Київської області передала ОСОБА_2 , згідно рішень № 419 (26-VII) від 26.05.2017 р. та № 540 (34-VII) від 24.11.2017 р. - ?товарного сільськогосподарського виробництва?.

Розпорядженням категорією таких земель, чинне законодавство України не дозволяє сільським радам.

На думку представника позивача, Княжицька сільська рада Броварського району Київської області перевищила свої повноваження, надані Конституцією та Законами України.

З огляду на зазначене, рішення двадцять шостої сесії VII скликання Княжицької сільської ради Броварського району Київської області № 419 (26-VII) від 26.05.2017 р. та рішення тридцять четвертої сесії VII скликання Княжицької сільської ради Броварського району Київської області № 540 (34-УІІ) від 24.11.2017 р. є незаконним та протиправним, та не відповідає нормам Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України та має бути скасовано у судовому порядку.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ- 022 від 07.12.2022 р. та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.12.2022 р. власником земельної ділянки кадастровий номер :03:012:0044 площею 0,5 га є ОСОБА_2 . Підстава для державної реєстрації на згадану земельну ділянку є рішення тридцять четвертої сесії VII скликання Княжицької сільської ради Броварського району Київської області №540 (34-VII) від 24.11.2017 р.

У зв`язку з тим, що рішення суду від 23 березня 2010 року скасоване та ухвалене нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, громадянин ОСОБА_2 не має права на земельну частку (пай) як члена КСП ?Щорса? за рахунок земель колективної власності бувшого КСП ім. Щорса, зокрема на земельну ділянку кадастровий номер :03:012:0044 площею 0,5 га.

Власником земельної ділянки є позивач, оскільки згідно Державного акту на право колективної власності на землю (серія КВ №б/н від 04.07.1997 року) було передано в колективну власність 1932,8 та землі, за рішенням Княжицької сільської Ради народних депутатів від 18.03.1997 року (15-ХХІІ скл.) у власність СВК ім. Щорса.

Разом з цим, Княжицька сільської ради Броварського району Київської області, перевищивши свої повноваження з приводу розпорядження земельною ділянкою, що знаходилась у приватній власності позивача, незаконно, протиправно і безпідставно (оскільки скасоване рішення суду від 23 березня 2010 року скасоване) передала її відповідачу ОСОБА_2 .

З урахуванням зазначеного, вбачається, що право власності на земельну ділянку кадастровим номером :03:012:0043, площею 0,5 га за громадянином ОСОБА_2 має бути припинено, шляхом скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,5 га під кадастровим номером :03:012:0043 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану в с. Княжичі Броварського району Київської області, оформлену рішенням державного реєстратора № 38555204 від 06.12.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212.

Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 14 грудня 2022 року вказана справа передана судді Сердинському В.С.

28 грудня 2022 року до суду надійшла заява від позивача про відвід судді Сердинському В.С.

13 лютого 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області в задоволенні заяви представника позивача Сільськогосподарського виробничого кооперативу іменем Щорса голови правління Руденко Тетяни Миколаївни про відвід головуючого судді Сердинського Володимира Степановича відмовлено. Задоволено самовідвід судді Сердинського Володимира Степановича у даній справі. Цивільну справу передано до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу в порядку встановленому ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 15 лютого 2023 року вказана справа передана судді Радзівіл А.Г.

16 грудня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 01 червня 2023 року.

01 червня 2023 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області залучено правонаступника відповідача Княжицької сільської ради Броварського району Київської області - Броварську міську раду Броварського району Київської області до участі в справі за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса до ОСОБА_2 , Княжицької сільської рада Броварського району Київської області в складі Броварської ОТГ про визнання незаконними та скасування рішень, скасування права власності, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити, пояснення надав аналогічно викладеним у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник проти задоволення позову заперечували та просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача зазначив, що представник позивача не надано будь якого доказу на підтвердження заявлених вимог, матеріали справи не містять доказів про належність позивачу земельної ділянки, на яку за відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності, і що вказана земельна ділянка знаходиться в межах виділеної площі земель СВК ім.Щорса.

Представник відповідача Броварської міської ради Броварського району Київської області, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, відзиву чи заперечень проти позовної заяви не подав.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2010 року у справі № 2-143/10 позов ОСОБА_2 було задоволено, визнано за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) в умовно кадастрових одиницях 1,42 га як члена КСП Щорса за рахунок земель колективної власності бувшого КСП ім.Щорса, які знаходяться в адміністративних межах Княжицької сільської ради. (а.с.11-13)

Рішенням Княжицької сільської ради Броварського району Київської області № 419 (26-VІІ) від 26.05.2017 р. Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_2 на виконання рішення Броварського міськрайонного суду від 23.03 2010 року у справі № 2-143/10 про визнання права на отримання земельної частки (паю) КСП імені Щорса за ОСОБА_2 , яке набрало законної сили, враховуючи позитивне рішення постійної комісії з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, керуючись ч. 1 ст. 12, 118 ЗК України, п. 34 ст. 26 ЗУ ?Про місцеве самоврядування?, згідно результату голосування сесія Княжицької сільської ради вирішила надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай) орієнтовною площею 0,50 га в с.Княжичі у власність ОСОБА_2 ?. (а.с. 17)

Рішенням Княжицької сільської ради Броварського району Київської області № 540 (34-VII) від 24.11.2017 року була затверджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с.Княжичі, громадянину ОСОБА_2 та передана земельна ділянка за кадастровим номером :03:012:0043, площею 0,5000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Княжичі у власність ОСОБА_2 .

04 грудня 2017 року ОСОБА_2 зареєстрував право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0043, площею 0,5 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформацією сформованого за допомогою додатку Реєстр нерухомості від 07.12.2022 року. (а.с. 32-33) Підстава для державної реєстрації рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 540 (34-VII) видане 24 листопада 2017 року Княжицькою сільською радою Броварського району Київської області.

У постанові Київського апеляційного суду у справі № 2-143/10 від 06.12.2022 року, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення (місцевого) суду не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості, що в силу п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та постановила: ?Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2010 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог?. Постанова суду набрала законної сили 06.12.2022 року.

У вказаній постанові зазначено, що колегія суддів апеляційного судупогоджується з доводами апеляційної скарги СВК ім. Щорса, що оскаржуване рішення порушує його права та інтереси, з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, СВК ім. Щорса посилався на те, що він є юридичною особою, до якого перейшли всі права та обов`язки ВАТ Княжицьке. Відповідно до змін і доповнень, що є невід`ємною частиною його Статуту, затверджених Броварською РДА 14 червня 2000 року, СВК ім. Щорса створений шляхом реорганізації КСП імені Щорса, зареєстрованого головою Броварської РДА в Київській області 15.12.1999 за №1243, код 00849600, і є правонаступником його прав та обов`язків в частині переданого йому майна та зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів всіх рівнів.

Також вказував, що як правонаступник ВАТ Княжицьке, реформованого в КСП імені Щорса, СВК імені Щорса обраховує на своєму балансі землі колективної власності, які не підпали під паювання (землі під будівлями, господарськими дворами, шляхами, неугіддями, кар`єрами, лісосмугами тощо), а також є утримувачем правовстановлюючих документів (Статуту КСП ім. Щорса, протоколів загальних зборів, зборів уповноважених членів КСП імені Щорса, державних актів державного майна у спільну часткову - колективну власність членів підприємства) колишніх ВАТ Княжицьке, реформованого в КСП імені Щорса (), цивільних прав і обов`язків цих підприємств.

Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного рішення, суд першої інстанції визнав за позивачем право на земельну частку (пай) за рахунок земель колективної власності колишнього КСП ім. Щорса, правонаступником якого є СВК ім. Щорса. Тобто суд першої інстанції вирішив питання про права СВК ім. Щорса.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення безпосередньо стосується прав та інтересів СВК ім. Щорса, оскільки про це суд прямо вказав в резолютивній частині рішення. При цьому, СВК ім. Щорса не брало участі у справі в суді першої інстанції.

Отже, апеляційний суд зазначив, що вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну частку (пай) за рахунок земель, належних СВК ім. Щорса, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим в порушення вимог, передбачених статтями 12 і 13 ЦПК України вирішив питання про права та обов`язки осіб не залучених до участі у справі.

Оскільки предметом позову є земельна ділянка, що відноситься до земель СВК ім. Щорса, то належним відповідачем у справі є саме СВК ім. Щорса, а не Княжицька сільська рада Броварського району Київської області. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно ч. 4, 5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом встановлено, що ВАТ ?Княжицьке?, згідно Державного акту на право колективної власності на землю, серія КВ № б/н від 04.07.1997 року, було передано в колективну власність 1932,8 га землі в межах згідно з планом, за рішенням Княжицької сільської Ради народних депутатів від 18.03.1997 року (15-ХХІІ скл.). Зазначений акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 5.

СВК ім. Щорса є юридичною особою, до якого перейшли всі права та обов`язки ВАТ ?Княжицьке?. Відповідно до змін і доповнень, що є невід`ємною частиною його статуту, затверджених Броварською РДА 14 червня 2000 року, СВК ім. Щорса створений шляхом реорганізації КСП імені Щорса, зареєстрованого головою Броварської РДА в Київській області 15.12.1999 за №1243, код 00849600, і є правонаступником його прав та обов`язків в частині переданого йому майна та зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів всіх рівнів.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 022 від 07.12.2022 р. та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.12.2022 р. власником земельної ділянки кадастровий номер :03:012:0044 площею 0,5 га є ОСОБА_2 . Підстава для державної реєстрації на згадану земельну ділянку є рішення тридцять четвертої сесії VII скликання Княжицької сільської ради Броварського району Київської області № 540 (34-VII) від 24.11.2017 р.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Вимогами ст.144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21 травня 1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною 1 статті 71 Закону № 280/97-ВР передбачено, що територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Згідно з вимогами ст. 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства.

Згідно із ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України передача безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства здійснюється на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як визначено у ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст. 118 ЗК України).

За змістом положень ст. 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 116 ЗК України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено у статті 118 ЗК України.

Так, відповідно до вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 8 статті 118 ЗК України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури (ч. 2 ст. 186-1 ЗК України).

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Частиною 6 статті 186-1 ЗК України встановлено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 186-1 ЗК України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 р. № 858-IV (далі - Закон № 858-IV, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Відповідно до вимог ст. 50 Закон № 858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Згідно з 4. 1 ст. 16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

При цьому, детальний план території визначає принципи планувально - просторової організації забудови; червоні лінії та лінії регулювання забудови; функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; черговість та обсяги інженерної підготовки території; систему інженерних мереж; порядок організації транспортного і пішохідного руху; порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (ч. 4 ст. 19 Закону).

Як вже було встановлено постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року, та відповідно підтверджується письмовими доказами які містяться в матеріалах справи, правонаступником ВАТ Княжицьке, реформованого в КСП імені Щорса, СВК імені Щорса обраховує на своєму балансі землі колективної власності, які не підпали під паювання (землі під будівлями, господарськими дворами, шляхами, неугіддями, кар`єрами, лісосмугами тощо), а також є утримувачем правовстановлюючих документів (Статуту КСП ім. Щорса, протоколів загальних зборів, зборів уповноважених членів КСП імені Щорса, державних актів державного майна у спільну часткову - колективну власність членів підприємства) колишніх ВАТ Княжицьке, реформованого в КСП імені Щорса (), цивільних прав і обов`язків цих підприємств, а рішенням суду першої інстанції визано було за позивачем ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) за рахунок земель колективної власності колишнього КСП ім. Щорса, правонаступником якого є СВК ім. Щорса, тому предметом позову у справі за № 2-143/10 є земельна ділянка, що відноситься до земель СВК ім. Щорса, тому належним відповідачем у справі, яка розглядалась апеляційним судом є саме СВК ім. Щорса, а не Княжицька сільська рада Броварського району Київської області.

Підтвердження розташування земельної ділянки під кадастровим номером :03:012:0043 у межах земель виділенихСВК ім. Щорса підтверджується ситуаціною схемою щодо координат розташування земельної ділянки за вказаним кадастровим номером наданої Державним підприємтвом Науково-дослідний та проектний інтитут землеутрою від 29 серпня 2023 року за № 29-11-269/2 -23. (а.с. 150-151).

Суд також звертає увагу, що підставою для прийняття рішення двадцять шостої сесії VII скликання Княжицької сільської рад Броварського району Київської області № 419 (26-VII) від 26 травня 2017 р., рішення тридцять четвертої сесії VII скликання Княжицької сільської ради Броварського району Київської області № 540 (34-VII) від 24 листопада 2017 р. та набуття права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,5000 га під кадастровим номером :03:012:0043 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану в с. Княжичі Броварського району Київської області стало рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2010 року, яке в подальшому було скасовано постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року.

Таким чином на підставі вищевикладеного та із врахуванням наведених норм, встановлених обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі із наведених у ньому підстав.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 76-83, 141, 264, 268 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення двадцять шостої сесії VII скликання Княжицької сільської ради Броварського району Київської області № 419 (26-VII) від 26 травня 2017 р.

Визнати незаконним та скасувати Рішення тридцять четвертої сесії VII скликання Княжицької сільської ради Броварського району Київської області № 540 (34-VII) від 24 листопада 2017 р.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,5 га під кадастровим номером :03:012:0043 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану в с. Княжичі Броварського району Київської області, оформлену рішенням державного реєстратора №38555204 від 06.12.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, з одночасним припиненням вказаного права.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,5 га під кадастровим номером :03:012:0043 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану в с. Княжичі Броварського району Київської області на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.