УХВАЛА

14 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 127/18610/22

провадження № 61-16426ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану адвокатом Пинзарем Ігорем Віталійовичем, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 травня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Куранова Оксана Олександрівна, про визнання недійсними договорів, скасування записів про державну реєстрацію іпотеки та скасування записів про державну реєстрацію обтяження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання недійсними договорів позики від 29 серпня 2019 року № б/н, договору іпотеки від 29 серпня 2019 року № 2122, договору іпотеки від 29 серпня 2019 року, № 2124, скасування записів про державну реєстрацію іпотеки та скасування записів про державну реєстрацію обтяження.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 травня 2023 року, залишене без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року, позов задоволено.

Визнано недійсними: договір позики від 29 серпня 2019 року, № б/н, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 ; договір позики від 29 серпня 2019 року № б/н, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в особі ОСОБА_2 ; іпотечний договір від 29 серпня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. О., зареєстрований у реєстрі за № 2122; іпотечний договір від 29 серпня 2019 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в особі ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. О., зареєстрований у реєстрі за № 2124;

Скасовано записи про державну реєстрацію: іпотеки від 29 серпня 2019 року № 33010134 (іпотечний договір від 29 серпня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. О., зареєстрований в реєстрі за № 2122); обтяження від 29 серпня 2019 року № 33005741 (іпотечний договір від 29 серпня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. О., зареєстрований в реєстрі за № 2123); іпотеки від 29 серпня 2019 року № 33011101 (іпотечний договір від 29 серпня 2019 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в особі ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. О., зареєстрований в реєстрі за № 2124); обтяження від 29 серпня 2019 року № 33006234 (зареєстровано в реєстрі за № 2125, іпотечний договір від 29 серпня 2019 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в особі ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. О., зареєстрований в реєстрі за № 2124).

Стягнено з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 по 992,40 грн і по 124,05 грн судового збору з кожного.

У листопаді 2023 року ОСОБА_5 , ОСОБА_2 через адвоката Пинзара І. В. направили на електронну пошту Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 травня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає залишенню без руху, оскільки за її подання не сплачений у повному обсязі судовий збір.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення позивача до суду) за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абзацом другим частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 481,00 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

З позовом про визнання недійсними договорів, скасування записів про державну реєстрацію іпотеки та скасування записів про державну реєстрацію обтяження позивач звернувся у 2022 році. Ставка судового збору за вимогу немайнового характеру становить 992,40 грн. Рішення судів попередніх інстанцій оскаржують відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Кожному відповідачу необхідно сплатити судовий збір в частині задоволених вимог щодо кожного відповідача, тобто за чотири немайнові вимоги (кожному відповідачу).

Розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги становить 15 878,40 грн (((992,40 грн?4)+(992,40 грн?4))?200%)).

Отже, судовий збір для кожної особи, яка оскаржує рішення судів попередніх інстанцій становить 7 939,20 грн.

Враховуючи те, що до касаційної скарги додано квитанції про сплату судового збору ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у розмірі 3 969,60 грн, заявникам необхідно доплатити по 3 969,60 грн кожному відповідачу.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом

до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених

частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

У касаційній скарзі заявники зазначають, що підставами касаційного оскарження є: пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пункт 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, описують обставини у справі, та зазначають що суди не врахували та не надали правової оцінки наведеним в касаційній скарзі фактам.

Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права та формальне зазначення підстав касаційного оскарження, посилаючись на пункти, визначені частиною другою статті 389, пунктами 1,3 частини третьої статті 411 ЦПК України без зазначення їх обґрунтування не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Посилаючись на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України заявникам необхідно зазначити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах.

Верховний Суд звертає увагу заявників, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Посилаючись на пункти 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України заявники конкретно не зазначили, які докази не були досліджені судами попередніх інстанцій та які клопотання заявників про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Заявники повинні усвідомлювати, що зазначення будь-яких із визначених частиною другою статті 389 ЦПК України випадків потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, так як в іншому разі буде порушено принцип «правової визначеності».

Отже, заявникам необхідно подати нову редакцію касаційної скарги, у якій зазначити передбачені цивільним процесуальним законом підстави касаційного оскарження судових рішень належним чином обґрунтувати її, а також надіслати суду копії нової редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, доплатити судовий збір або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану адвокатом Пинзарем Ігорем Віталійовичем, залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник