Справа № 190/2674/23
Провадження №2/190/654/23
УХВАЛА

18 грудня 2023 року м.П`ятихатки

Суддя П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області Кудрявцева Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на квартиру,-

встановила:

До П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на квартиру.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2023 року, справу передано на розгляд судді Кудрявцевій Ю.В..

Позовна заява обґрунтована тим, що 20.10.1997 року Універсальною товарною біржою «Биржей по торговле недвижимостью и транспортом» було зареєстровано договір купівлі- продажу нерухомого майна, квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 20,2 кв.м, який укладено між ОСОБА_2 та нею. В договорі купівлі-продажу квартири зазначено, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. З 18.05.1998 року і по теперішній час вона проживає та зареєстрована в даній квартирі. На даний час, згідно відомостей П`ятихатського БТІ, вказана квартира чомусь зареєстрована за попереднім власником ОСОБА_2 .. При зверненні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у проведенні реєстрації їй було відмовлено на тій підставі, що наданий нею договір купівлі-продажу квартири не посвідчений нотаріусом, а тому у зв`язку з недотриманням його форми останній є недійсним. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_2 та нею від 20.10.1997 року, зареєстрованого Універсальною товарною біржою «Биржа по торговле недвижимостью и транспортом» зареєстрованого в реєстрі за №15 та визнати за нею право власності на вище вказану квартиру.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено наступне.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідатистатті 175 ЦПК України, іншим нормам, а також вимогамстатті 177 цього Кодексу.

Так відповідно до п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року, чинній на момент укладення спірного договору), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається .

Відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року, чинній на момент укладення спірного договору) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу», чинним на час виникнення спірних правовідносин, не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

У період укладання спірного договору купівлі-продажу існувала колізія у чинному законодавстві, оскільки згідно зі статтями 224,227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору.

Проте, згідно зістаттею 15 Закону України «Про товарну біржу», чинному на час виникнення спірних правовідносин, біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню.

За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (частина першастатті 128 ЦК УРСР 1963 року), а відповідно достатті 153 ЦК УРСР 1963 рокудоговір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору.

Отже, положення статті 227 ЦК УРСР 1963 року спрямовані безпосередньо на встановлення форми договору купівлі-продажу житлового будинку. Тобто, правові норми, закріплені цією статтею, мають спеціальний характер по відношенню до відповідних договорів, тоді якстаття 15 Закону України «Про товарну біржу», чинному на час виникнення спірних правовідносин, закріплює умови, за наявності яких угоду можна вважати біржовою.

Таким чином, положення статті 15 Закону України «Про товарну біржу», чинному на час виникнення спірних правовідносин, по відношенню до угод про відчуження нерухомого майна житлового призначення мають загальний характер. Тобто, закон спеціальний переважає закон загальний.

Отже, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири), укладений на біржі в простій письмовій формі, підлягав нотаріальному посвідченню.

При розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину, проте будь-яких доказів ухилення ОСОБА_2 від нотаріального посвідчення правочину позовна заява не містить. Тобто, позивачем не підтверджена втрата можливості нотаріального посвідчення договору сторонами.

Крім того, позивачка зазначаючи відповідачем П`ятихатськк міську раду Кам`янського району Дніпропетровської області не надає доказів, які б свідчили про наявність спору між нею та відповідачем.

Також позивачем, не зазначено і не надано доказів, що ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Крім того, позивачем в позові не залучено в якості відповідача (третьої особи) ОСОБА_2 з зазначенням відомостей стосовно неї; відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до Закону України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено з 01.01.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 2684 грн.

З аналізу норм чинного в Україні законодавства вбачається, що майновий позов (позовна заява майнового характеру) це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог майнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу майнового характеру.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем у позові визначено ціну позову в сумі 114 182,00 грн., станом на день звернення до суду з позовом та надано висновок про вартість майна який є невід`ємною частиною звіту.

При цьому, позивачем заявлено дві вимоги до одного відповідача: 1) щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, та 2) визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за якими судовий збір сплачено лише за одну вимогу (згідно платіжної інструкції №0.0..1 від 11.12.2023 року в сумі 1142,00 грн.), в зв`язку з чим позивачу необхідно доплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 1073,60 грн., та надати до суду оригінал квитанції.

Суд зауважує, що судовий збір - це грошова сума, яку сплачує особа, яка звертається до суду. Розмір судового збору визначається законом і залежить від об`єктивних ознак позову (заяви), правовідносин, з яких він виник, і предмету позову. Умови сплати судового збору однакові і рівні для всіх позивачів, а пільги щодо його сплати передбачені безпосередньо законом.

Суд роз`яснює позивачці, що судовий збір повинен бути сплачений за другу вимогу в позові в розмірі 1073,60 грн. на реквізити: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Отже, позовна заява підлягає залишенню без руху, так як не відповідає вимогам статтей 175, 177 ЦПК України.

В зв`язку з викладеним вище та згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня отримання ним ухвали.

Керуючись ст. ст. 175,177,185 ЦПК України, суддя, -

постановила :

Позовну заяву ОСОБА_1 до П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на квартиру, - залишити без руху для усунення виявлених недоліків, про що повідомити позивача, надавши останній строк в п`ять днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вказаних вимог у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В.Кудрявцева