Справа № 523/2567/21
Провадження №4-с/523/21/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

за участю секретаря судового засідання Сервачук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управитель житлового фонду «Євро-сервіс» на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла скарга ТОВ «Управитель житлового фонду «Євро-сервіс» на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, в якій просить:

- визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. у виконавчому провадженні №64295492 при винесені постанови про арешт майна боржника від 26.01.2021 року незаконними;

- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. у виконавчому провадженні №64295492 від 26.01.2021 року про арешт майна боржника.

Скаргу обґрунтовано тим, що 26.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської облас Колечком Д.М. була винесена постанова про відкриття виконавчо провадження.

В рамках виконавчого провадження №64295492 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. була винесена постанова про арешт майна боржника.

Скаржник зазначає про те, що про прийняття вищезазначених постанов приватного виконавця виконавчого округу Одеської області, ТОВ «Управитель житлового фонду «ЄВРО-СЕРВІС» стало відомо лише 04.02.2021 року при отриманні рекомендованого листа штрихкодовим ідентифікатором №329 від приватного виконавця. Доказом того, що замовний лист за штрихкодовим ідентифікатором №329 був отриманий ТОВ «Управитель житлового фонду «ЄВРО-СЕРВІС» саме 04.02.2021 року є роздруківка з сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта за результатами пошуку замовного листа з штрихкодовим ідентифікатором №329.

Скаржник зазначає про те, що дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. щодо накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ТОВ «Управитель житлового фонду «ЄВРО-СЕРВІС» у межах суми звернення стягнення за виконавчим документом з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів - 1 974,00 грн., є незаконними, а постанова підлягає скасуванню.

Скаржник вказує про те, що у заяві про відкриття виконавчого провадження представник стягувача не зазначав конкретне майно боржника на яке він просить накласти арешт, тому приватний виконавець не мав правових підстав для винесення постанови від 26.01.2021 року, якою накладено арешт на все майно боржника без його ідентифікації.

Крім того, підставою для скасування спірної постанови є та обставина, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Д.М. було порушено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Також, скаржник вказує про те, що винесення приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Д.М. постанови про арешт майна боржника від 26.01.2021 року є, передчасною, оскільки вказана постанова в порушення вимог закону винесена до виявлення конкретних розрахункових рахунків боржника у банках чи інших фінансових установах, а також незаконною, оскільки приватний виконавець не мав правових підстав для винесення постанови про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника без його ідентифікації, оскільки такі заходи унеможливлюють визначення вартості майна та співмірності з розміром заборгованості, що підлягає примусовому стягненню.

Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання представник скаржника ТОВ «УЖФ «ЄВРО-СЕРВІС» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, просив її задовольнити, також просив суд розгляд справи проводити за його відсутності.

У судове засідання приватний виконавець Колечко Д.М. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

В матеріалах справи міститься письмовий відзив, в якому зазначив про те, що скарга є не обгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, також зазначив про те, що у разі винесення постанови про відкриття провадження приватним виконавцем відповідно до ч. 7 ст. 26 та ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви стягувача одночасно з відкриттям виконавчого провадження було винесено постанову пр оарештмайна боржника.

Тому, на при примусовому виконані виконавчого листа по справі №523/6236/20, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 14.01.2021 року, приватний виконавець діяв на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України (арк.сп.20-53).

На підставі ч. 2 ст. 450 ЦПК України суд проводить розгляд справи без участі державного виконавця та боржника, які про час та місце призначених судових засідань повідомлявся належним чином. Учасники процесу у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, їх неявка відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Частинами 1 та 2 статті 450 ЦПК України, передбачено, що скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Їх неявка, у разі належного повідомлення про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши матеріали скарги, суд вважає про те, що скарга є не обґрунтованою, є не доказаною, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що 14.01.2021 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №523/6236/20 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2020 року за позовом ПАТ «МТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,, ТОВ «УЖФ «Євро-Сервіс» про витребування майна, усунення перешкод у праві володіння та користування (арк.сп.23-24).

Судом встановлено про те, що 26.01.2021 року приватним виконавцем Колечко Д.М. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа №523/6236/20, ВП №64295492 (арк.сп.26-27).

26.01.2021 року приватним виконавцем Колечко Д.М. була винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди (арк.сп.31-32).

26.01.2021 року приватним виконавцем Колечко Д.М. була винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (арк.сп.34-35).

26.01.2021 року приватним виконавцем Колечко Д.М. була винесена постанова про арешт майна боржника (арк.сп.37-38).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією У країни. Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а також рішеннями, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Приватний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, приватний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Окрім того, згідно з п. 6,7 ч. 3ст.18 ЗУ «Провиконавче провадження» приватний виконавець під час виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеномустаттею 35-1Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно з ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Отже, у разі наявності у боржника рахунку із спеціальним режимом використання банк у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, був зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Державний виконавець зазначила, що постанова про арешт коштів до неї не поверталася, що свідчить про те, що банк не встановив підстав для повернення такої, оскільки у даному випадку йдеться про стягнення заробітної плати.

Судом встановлено про те, що приватним виконавцем у встановлений строк було відкрито виконавчі провадження з виконання виконавчого листа №523/6236/20 від 14.01.2021 року. На виконання ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження була винесена постанова про арешт майна (коштів) боржника, яка виноситься не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Про відкриття виконавчого провадження сторін було повідомлено наступного дня після його відкриття шляхом вручення (наручно) постанови про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу, де сторони мали можливість ознайомитися з рухом виконавчого провадження та відповідно інформацією про накладення арешту на майно та кошти.

Таким чином, порушень приватним виконавцем норм ЗУ «Про виконавче провадження» судом не встановлено.

Згідно із ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст.76-79 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого,і визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, про те, що представником скаржника «ТОВ «УЖФ «Євро-Сервіс» не надав суду доказів в обґрунтування позовних вимог.

Також, суд вважає, що представник скаржника не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене, скарга ТОВ «УЖФ «Євро-сервіс» на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись 5,12,13,18,76-81,89,211,258,263-265,354, 261, 441, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управитель житлового фонду «Євро-сервіс» на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича -відмовити.

Копію ухвали направити сторонам по справі для відмова та виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.06.2023 року.

Суддя Аліна С.С.