Справа № 462/1180/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року, суддя Залізничного районного суду міста Львова Ліуш А.І., розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-капітал», за участі третіх осіб: приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, покликаючись на те, що 12 червня 2021 року, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, внаслідок невиконання умов кредитування. Про існування вказаного виконавчого напису позивачу стало відомо з постанови про відкриття виконавчого провадження. Однак, законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, за кредитним договором, укладеним між сторонами - не існувало. Так, відповідачем жодним чином не повідомлено боржника про те, що він має намір звернутись з заявою про вчинення виконавчого напису, що створило ситуацію, в якій боржник не міг заперечувати проти незаконно нарахованих сум. Крім того, кредитний договір, не був нотаріально посвідчений, а відтак, порушено порядок його вчинення. Враховуючи вищевикладене, просив суд визнати виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №81250 від 12 червня 2021 року, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22 лютого 2023 року, було відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання.

Представником відповідача було подано до суду відзив, з якого вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт-капітал», не було порушено порядок вчинення виконавчого напису, оскільки частиною 2 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, передбачено стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, зокрема кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Вказав, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані документи, що підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Крім того, позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про погашення боргу за кредитним договором та на виконання ним своїх зобов`язань в повному обсязі, а відтак, стверджувати про відсутність підстав для вчинення стягувачем виконавчого напису нема. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Також суду було надано клопотання про відмову позивачу в стягненні витрат на правову допомогу оскільки до позовної заяви не надано жодного належного та допустимого доказу понесених витрат на правову допомогу адвоката.

На адресу приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни та приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни, надіслано копію позовної заяви разом з додатками та ухвалу про відкриття провадження, однак, письмових пояснень на адресу суду ними направлено не було.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 09 листопада 2017 року, між публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , було підписано заяву про надання кредиту «Кредитна картка» №010/0099/82/0416385.

12 червня 2021 року, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., було вчинено виконавчий напис, про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором №010/0099/82/0416385, за період з 26 червня 2019 року по 07 червня 2021 року, в розмірі 30 270,65 грн.

13 січня 2022 року, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В., було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68140021, про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором №010/0099/82/0416385.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно пп. 3.1. та 3.4 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5,нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року№ 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Також, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Як вбачається з постанови КЦС ВС від 19.03.2021 у справі №750/3781/20, в нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

В той же час, матеріали справи не містять жодного доказу, який би стверджував, що позивачу було надіслано письмову вимогу про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Вказане свідчить, що позивача не було повідомлено про вимогу кредитора, а тому, нотаріус не переконався у безспірності грошових вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, та підлягають до задоволення, оскільки як було встановлено під час розгляду та відповідачем не надано доказів зворотного, відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення виконавчого напису в установленому законом порядку.

Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн., суд зазначає наступне. За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Так, суд приходить до переконання, що витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн., є надмірними та не узгоджуються зі складністю цивільної справи, оскільки така є малозначною. Крім того, як вбачається з переліку наданих послуг та калькуляції виконаних робіт, в ньому вказано про участь адвоката в судовому засіданні в суді першої інстанції (2 години вартістю 3 000 грн.), в той же час, вказана справа розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) учасників справи, що в свою чергу також свідчить про завищення витрат на правову допомогу.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позивачу було надано професійну правничу допомогу, в розмірі 1000 грн., які є сумірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг, відповідає критерію реальності витрат, розумності їх розміру, а також тому, що їх стягнення з відповідача не становить надмірний тягар та не суперечить принципу розподілу витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у справі №910/15944/17 від 24.01.2019 року.

Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 81250 від 12 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-капітал» // на користь ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 / витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 /одна тисяча/ гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-капітал» // на користь ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 / судовий збір в розмірі 1073/ одна тисяча сімдесят три/ гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.І. Ліуш