Справа № 466/6584/14-ц
Провадження № 2/466/11/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Мошовської М.-О.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Мелех Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

установив:

17.09.2014 ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 24184,14гривень матеріальної шкоди, 2337,00гривень витрат на проведення експертного комплексного комп`ютерно-технічного та автотехнічного дослідження, 10 000,00 гривень моральної шкоди. (т.1 а.с.4-7).

В подальшому не змінюючи предмету та підстав позову позивач ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 80 776,57 гривень, з яких: 67 439,57гривень вартість відновлювального ремонту, 2 337,00 гривень витрати на проведення експертного комплексного комп`ютерно-технічного та автотехнічного дослідження; 1000,00гривень витрат на проведення повторного автотехнічного дослідження, 10 000,00 гривень моральна шкода.(т.1 а.с.162-163).

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09 березня 2014 року о 15 год. 35 хв. відбулась дорожньо-транспортна пригода на регульованому перехресті вул. Конопницької - Зелена в м.Львові, де ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «КІА Ceed» д.н.з. НОМЕР_1 проїхала на заборонений сигнал світлофора - червоний, внаслідок чого здійснила зіткнення із автомобілем «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою судді Шевченківського районного суду м.Львова Едера П.Т. від 22.07.2014 відповідача ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження по справі, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, закрито у зв`зку із закінченням строків накладення адміністативного стягнення.

Цивільна відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна». 12 квітня 2014 року позивач звернувся до вказаної страхової компанії із письмовою заявою про страхове відшкодування. Для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача була проведена незалежна судова авто-товарознавча експертиза.

Згідно з Висновку № 192 експертного автотоварознавчого дослідження від 23.05.2014 року експертом Галамай Я.І. встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda Accord», 2007 року випуску, державний номерний номер НОМЕР_2 , від виявлених на момент огляду 23.05.2014 року пошкоджень внаслідок ДТП, в цінах станом на вказану дату огляду, без врахуванням ПДВ,становить 117 071 грн. 99 грн.

Вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля «Honda Accord», 2007 року випуску, державний номерний номер НОМЕР_2 , в наслідок його пошкодження у ДТП,з врахуванням цих пошкоджень, що виявлених на момент огляду 23.05.2014 року, в цінах станом на час проведення дослідження, без врахуванням ПДВ, становить 73 634 грн.14 коп.

06.08.2014 позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна`із заявою про страхове відшкодування у розмірі 74 184 грн.14 коп.

Відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України позивач 22.06.2015 збільшив свої позовні вимоги та зазначив (т.1 а.с.162-163), що відповідно до висновку № 108 судового експертного автотоварознавчого дослідження від 04.05.2015, призначеного згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 01.04.2015, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складника належного позивачу автомобіля «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, в наслідок його пошкодження у ДТП 09.03.2014, з врахуванням цих пошкоджень, що виявлені на момент огляду 23.05.2014, в цінах на час виконання даного дослідження 04.05.2015р., без врахування ПДВ, становить 116 939 грн.57 коп.

ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» виплатила позивачу, ОСОБА_1 , страхове відшкодування у розмірі 49 500,00 грн. Однак, позивач звертає увагу, що такої суми недостатньо для повного відновлення транспортного засобу.

Таким чином, станом на 22.06.2015 різниця між фактичним розміром шкоди та виплаченою сумою страхового відшкодування становить 67 439 грн.57 коп.

Також ОСОБА_3 просить стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., яка має компенсувати ті емоціні страждання, які довелося перенести позивачу і його родині, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортноою пригодою.

Відтак, ОСОБА_1 просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 80776,57 гривень, з яких: 67439,57гривень вартість відновлювального ремонту, 2337,00 гривень витрати на проведення експертного комплексного комп`ютерно-технічного та автотехнічного дослідження; 1000, 00гривень витрат на проведення повторного автотехнічного дослідження, 10000,00 гривень моральна шкода. (т.1 а.с.162-163).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 22.09.2014 відкрито провадження у справі та призначено попередній судовий розгляд (т.1 а.с.75).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14.11.2014 призначено справу до судового розгляду (т.1 а.с.92).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.01.2015 у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження у справі (т.1 а.с.114).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01.04.2015 відновлено провадження у справі (т.1 а.с.124).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01.04.2015 у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження у справі (т.1 а.с.125).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21.05.2015 відновлено провадження у справі (т.1 а.с.159).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08.02.2016 у справі призначено судову трасологічну експертизу та зупинено провадження у справі (т.1 а.с.208).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05.05.2016 відновлено провадження у справі (т.1 а.с.216).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.05.2016 у справі призначено судову трасологічну експертизу та зупинено провадження у справі (т.1 а.с.226).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07.09.2017 відновлено провадження у справі (т.1 а.с.257).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.02.2018 у справі відмовлено у призначенні додаткової трасологічної експертизи (т.2 а.с.44).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.04.2018 у справі призначено додаткову судову автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження у справі (т.2 а.с.58).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.09.2018 поновлено провадження у справі (т.2 а.с.81).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.09.2018 у справі призначено додаткову судову автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження у справі (т.2 а.с.82).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06.03.2019 поновлено провадження у справі (т.2 а.с.104).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та у заяві про збільшення позовних вимог ( т.1 а.с.4-7, 162-163).

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Мелех Д.О. позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх задоволення, виклав їх у виді судових дебатів від 09.06.2023 року.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, експертів Галамая Я.І., Ярового О.Д., Радкевича Д.А., Шатковського А.Ю., з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 09 березня 2014 року о 15 год. 35 хв. відбулась дорожньо-транспортна пригода на регульованому перехресті вул. Конопницької - Зелена в м.Львові, де ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «КІА Ceed» д.н.з. НОМЕР_1 проїхала на заборонений сигнал світлофора - червоний, внаслідок чого здійснила зіткнення із автомобілем «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

На місці дорожньо-транспортної пригоди інспектором ДПС взводу №1 РДПС ДАІ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області був складений адміністративний протокол, за яким винуватцем ДТП був визнаний Позивач. Проте згідно з Висновком №979/980 від 31 березня 2014 року (т.1а.с.61-65) експертного комплексного комп`ютерно-технічного та автотехнічного дослідження за матеріалами ДТП, яка мала місце 09 березня 2014 року у м. Львові причиною ДТП стало порушення вимог п.8.7.3. (підпункт «е») Правил дорожнього руху України Відповідачкою (т.1 а.с.60-65).

На підставі вказаного Висновку був складений протокол про адміністративні правопорушення серії АБ2 №333675 від 08 травня 2014 року, за яким винуватцем ДТП є відповідач ОСОБА_2 .

Постановою судді Шевченківського районного суду м.Львова Едера П.Т. від 22.07.2014 (справа №466/3160/14-п) відповідача ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження по справі, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, закрито у зв`зку із закінченням строків накладення адміністативного стягнення, яка була оскаржена до Апеляційного суду Львівської області та в подальшому залишена без змін (т.1 а.с.8, 88-89).

За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є винуватцем ДТП та заподіяла майнову шкоду позивачу ОСОБА_1 , що в судовому засіданні не заперечив і представник відповідача адвокат Мелех Д.О.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Положення частини першої статті 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто нормами ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Підставами відшкодування шкоди за цим деліктом є: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (незалежно від вини).

Судом встановлено, що цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна».

12 березня 2014 року позивач звернувся до вказаної страхової компанії із письмовою заявою про страхове відшкодування. Для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача була проведена незалежна судова автотоварознавча експертиза.

Згідно з Висновком №192 огляду та дослідження колісного транспортного засобу від 23 травня 2014 року вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля марки «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження у ДТП з врахуванням цих пошкоджень в цінах станом на час проведення дослідження без врахування ПДВ становить 73 634,14 (сімдесят три тисячі шістсот тридцять чотири гривні 14 коп.) гривень.(т.1 а.с.66-68).

06 серпня 2014 року Позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» із заявою про страхове відшкодування у розмірі 74184,14 (сімдесят чотири тисячі сто вісімдесят чотири гривні 14 коп)грн.(т.1 а.с.69)

Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено правило, згідно з яким, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з вимогами ст.12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що страховою сумою відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень на одного потерпілого.

Згідно ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особи.

ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» згідно полісу АІ/6263291, на підставі якого була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , виплачено 14.10.2014 року на користь ОСОБА_1 49 490,00 грн., що підтвердив в судовому засіданні позивач.

Однак, позивач звертає увагу суду, що такої суми недостатньо було для повного відновлення транспортного засобу.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

У постанові від 6 липня 2018 року по справі № 924/675/17 Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Отже, висновок № 192 експертного автотоварознавчого дослідження від 23.05.2014 (т.1 а.с.11-58) є попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Відповідно до висновку № 108 судового експертного автотоварознавчого дослідження від 04.05.2015, призначеного згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 01.04.2015, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складника належного позивачу автомобіля «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, в наслідок його пошкодження у ДТП 09.03.2014, з врахуванням цих пошкоджень, що виявлені на момент огляду 23.05.2014, в цінах на час виконання даного дослідження 04.05.2015р., без врахування ПДВ, становить 116 939 грн.57 коп. (експерт Галамай Я.І.)(т.1 а.с.129-158).

Експерт ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримав свої висновки експертиз № 192 від 23.05.2014 та № 108 від 04.05.2015, які судом приймаються до уваги при постановленні рішення, як належний та допустимий доказ. Зазначені вище експертизи проводились на підставі чинної літератури та довідкових джерел інформації, зазначених у висновках, на час проведення зазначених вище експертиз.

Суд відноситься критично до наступних висновків експертиз та не приймає їх до уваги, зокрема:

1. Висновок №6124 від 21.07.2017 судової трасологічної експертизи по цивільній справі №466/6584/14-ц, за результатами дослідження автомобіля HONDA Accord реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 07.02.2017р., експерт Радкевич Д.А. на запитання учасників процесу, зазначив, що він в процесі експертного дослідження автомобіля HONDA Accord реєстраційний номер НОМЕР_2 , деталі, перелічені в товарних чеках і достіпні для огляду, досліджувались візуально та, при необхідності,з а допомогою оптичних збільшуючих приладів, з метою виявлення на них комплексу ознак, які характеризують або нові деталі, або деталі, що перебували в експлуатації та підлягали ремонту. У випадку неможливості встановлення локалізації деталі на автомобілі, або відсутності повноцінного доступу до неї, дослідження не проводилось.

Суд вважає дану експертизу неповною, оскільки у експерта були обмежені вихідні дані щодо встановлення реальної картини та експерт ствердно не відповів суду, на запитання «чи оглянуті ним деталі в автомобілі були замінені, та чи були вони нові».(т.1 а.с.245-254).

2.Висновок судової автотоварознвчої експертизи №5210 від 26.02.2019 по цивільній справі №466/6584/14-ц, суд не приймає до уваги, оскільки позивач на нього не посилався для підтвердження своїх позовних вимог та не містить відомостей про розмір матеріального збитку завданого особами, яким може належати відшкодування спричиненої шкоди ( т.2 а.с.90-103).

3.Висновок експерта Ярового О.Д. № 16/2/1018 від 28.10.2020 про проведення автотоварознавчої експертизи (т.2 а.с.233-239) суд не приймає до уваги, оскільки експертне дослідження проводив останній на підставі заяви представника відповідача-адвоката Мелех Д.О., яким йому було надано-заяву про проведення судової експертизи від 12.10.2020; СД-диск з матеріалами справи; копія висновку експерта № 5210 від 26.02.2029; копія висновку автотоварознавчого дослідження № 192 від 23.05.2014 з фото таблицею дослідженого КТЗ; копія висновку судового експерта автотоварознавчого дослідження № 108 від 04.05.2015, на той час, коли в суді розглядалась зазначена вище цивільна справа.

ОСОБА_5 в судовому засіданні 23.02.2022 зазначив, що експертизу проводив на підставі наданих заявником йому копій з матеріалів судової справи; на огляд автомобіль його не надавався і всі розрахунки він брав з інших висновків експертиз, які йому надав ОСОБА_6 , що суд вважає недопустимим при проведенні експертизи.

Отже, ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 49 490,00гривень.

З Висновку № 108 судового експертного автотоварознавчого дослідження від 04.05.2015 вбачається, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складника належного позивачу автомобіля «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, в наслідок його пошкодження у ДТП 09.03.2014, з врахуванням цих пошкоджень, що виявлені на момент огляду 23.05.2014, в цінах на час виконання даного дослідження 04.05.2015р., без врахування ПДВ, становить 116 939 грн.57 коп.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди та виплаченою сумою страхового відшкодування становить 67 439,57гривень, тому на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням.

Оскільки, відповідач ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки «KIA Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_1 з неї слід стягнути на користь позивача різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 67 439,57грн., а також 2337,00 грн.-витрати на проведення експертного комплексного комп`ютерного та автотехнічного дослідження, 1000 грн.- витрати на проведення повторного автотехнічного дослідження (т.1 а.с.59,61).

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача в його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., яка має компенсувати ті емоціні страждання, які довелося перенести позивачу і його родині, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортноою пригодою.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Разом з тим, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в 10000,00 грн., виходячи з того, що: ДТП та її наслідки, які привели до порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу протиправними діями ОСОБА_2 , які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями останньої.

Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із пошкодженням майна, характер немайнових втрат позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, в розмірі 5 000,00грн.

Крім того, з відповідача на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 807,77грн.( т.1 а.с.1,2,161)

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 137,141, 247, 259, 263- 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 67 439,57 грн., 2337 грн.-витрати на проведення експертного комплексного комп`ютерного та автотехнічного дослідження, 1000 грн.- витрати на проведення повторного автотехнічного дослідження; 5 000 грн.- за заподіяну моральну шкоду, а всього - 75 776,57 грн. (сімдесят п`ять тисяч сімсот сімдесят шість грн.57 коп)

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 365,21 грн. та 442,56 грн., а всього-807,77 грн.(вісімсот сім грн.77 коп.)

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення складено 16 червня 2023 року.

Суддя В. В. Свірідова