РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/514/23

Провадження №2/568/159/23

20 червня 2023 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Дмитришин О.С.

представник позивачів ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши в загальному позовному провадженні цивільну справу

за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4

до Акціонерного товарства "Українська Залізниця"

про відшкодування шкоди заподіяної смертю

ВСТАНОВИВ

В квітні 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди завданої смертю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Позов обґрунтований тим, що 04.08.2020 р. машиніст потягу №9513 (ВЛ80к №150 ТЧ-3 Козятин, ТЧ-14 Здолбунів) на перегоні між залізничними станціями Броди-Радивилів скоїв наїзд на ОСОБА_5 (батько позивачів), який помер від отриманих травм. 04.08.2020 р. за фактом даної ДТП внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000212 та розпочато досудове розслідування. 31.12.2020 р. вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Позивачі стверджують, що смерть батька є незворотною втратою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивачів будуть тривати і надалі. Смерть батька призвела до того, що вони зазнали сильного нервового потрясіння, в зв`язку з чим їм завдано глибоких моральних страждань.

З урахуванням наведеного, невідновності заподіяної шкоди, її тривалості та глибини страждань, а також з урахуванням повної зміни сталого життєвого устрою, позивачі оцінюють розмір грошового відшкодування завданої їм моральної шкоди у грошовому еквіваленті - по 250 000 гривень кожному.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив позовні вимоги, просив в позові відмовити. Наголосив, що смерть ОСОБА_5 настала внаслідок його непрямого умислу на вчинення протиправних дій, що полягали в порушенні ним Правил дорожнього руху. Стверджує, що машиніст локомотива № 9513 не скоював наїзду на громадянина ОСОБА_5 .

Вважає, що жодних доказів в підтвердження фактів, що стали наслідком душевних страждань та пережитого нервового стресу до позовної заяви не додано.

Ухвалою від 12.04.2023 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 16.05.2023 р. відкладено підготовче засідання.

Ухвалою від 30.05.2023 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Наголосив, що смерть батька позивачів завдала їм сильних душевних страждань, стала травматичною подією для них, змінила спосіб їх життя.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив позовні вимоги. Стверджує, що в матеріалах справи та в матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження того, що смерть ОСОБА_5 настала внаслідок наїзду потягу № 9513 ВЛ80к. Досудовим слідством не встановлена причина смерті ОСОБА_5 . Вважає, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між наїздом потяга № 9513 ВЛ80к та смертю ОСОБА_5 .

Дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження №0000212, заслухавши учасників судового провадження, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що 04.08.2020 р. на перегоні 52 км між залізничними станціями Броди - Радивилів, виявлено труп ОСОБА_5 , 1961 року народження, без ознак життя та з травмами у вигляді перелому тазу та стегна, а також черепно-мозковою травмою. Вищевказані тілесні ушкодження ОСОБА_5 отримав внаслідок контактування із залізничними транспортом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 07 серпня 2020 року (а.с.14).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №37 від 04 серпня 2020 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті є забій головного мозку, в зв`язку з травмою поїздом на перегоні Броди-Радивилів.

За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000212 від 04.08.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.276 КК України, та розпочато досудове розслідування, що підтверджується витягом з ЄРДР (а.1 к. п.).

Постановою слідчого СВ Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області кримінальне провадження №0000212 закрито на підставі ч.1 п.1 ст.284 КПК України, в зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення. Згідно постанови, тілесні ушкодження у вигляді перелому тазу та стегна, а також черепно-мозкову травму ОСОБА_5 отримав внаслідок контактування із залізничними транспортом. Постанова є чинною.

Відповідно до довідки №45 від 08.06.2021 року виробничого структурного підрозділу «Локомотивне депо Здолбунів» Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_6 , працює в АТ «Українська залізниця» виробничого структурного підрозділу «Локомотивне депо Здолбунів» Регіональної філії «Львівська залізниця» на посаді машиніста електровоза з 26.10.2007 року (а.с.19).

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 16.05.2022 р. у справі № 568/963/21, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 06.10.2022 р., стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь дружини померлого ОСОБА_7 100000 грн. моральної шкоди, заподіяної смертю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Вказане судове рішення має преюдиційне значення для розгляду даної справи.

Позивачі у даній справі є синами загиблого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження (а.с. 20, 24).

Кожна особа, відповідно до ст. 23 ЦК України, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою, зокрема щодо членів її сім`ї.

За змістом статті 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого необхідно розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Матеріалами справи доведений факт того, що причина смерті ОСОБА_5 є забій головного мозку, в зв`язку з травмою поїздом на перегоні 52 км між залізничними станціями Броди - Радивилів.

AT «Українська залізниця», з яким машиніст перебував у трудових відносинах, має нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

При цьому, шкода спричинена не з вини відповідача, а з необережності самого потерпілого, не є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки за змістом зазначених норм матеріального права власник чи володілець джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини, може бути звільнений від такої відповідальності лише за спричинення шкоди за наслідками непоборної силі або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди.

Обставин непереборної силі або умислу потерпілого, що виключають відповідальність AT «Українська залізниця», судом не встановлено.

Заподіяння моральної шкоди позивачам у зв`язку із смертю їх батька ОСОБА_5 , що полягала у передчасній втраті близької людини для позивачів, що спричинило глубокі душевні страждання, переживання, розпач, непоправну втрату життєвих зв`язків із близькою людиною та ряд інших, які слід вважати тривають протягом тривалого часу.

Очевидно, що завдана позивачам моральна шкода смертю їх батька спричинила та буде спричиняти протягом усього їх життя душевні страждання.

Життя або здоров`я людини не підлягають грошовій або майновій оцінці.

Неможливо встановити "вартість" травми, визначити "ціну" здоров`я.

Так само неможливо виразити у конкретній грошовій сумі перенесені моральні страждання позивачами, внаслідок втрати ними батька.

Моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь- яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Враховуючи вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) та справедливості, встановлені судом обставини, глибину та тривалість моральних страждань, які позивачі зазнали внаслідок смерті батька, характер та тривалість їх немайнових втрат, які зруйнували нормальні життєві зв`язки, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди, суд вважає обґрунтованим та справедливим розмір моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. кожному.

А тому, позовні вимоги слід задоволити частково.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до АТ «Українська залізниця» про відшкодування шкоди завданої смертю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - задоволити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 100 000 (сто тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_4 100 000 (сто тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір в розмірі 2000 грн.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця» (, вул. Єжи Гедройця,5, м.Київ).

Повний текст рішення виготовлено 21.06.2023 року.

Суддя А.О. Сільман