Справа № 204/3154/23
Провадження № 2/204/1604/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
10 листопада 2023 Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Чудопалової С.В.
за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.
ВСТАНОВИВ :
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_5 .
В обґрунтування вимог зазначає, що будинок АДРЕСА_5 крім позивача, в даному будинку зареєстрована з 2002 року відповідач ОСОБА_2 . Відповідачка не проживає у даному будинку з 28.04.2018 та не несе витрат на його утримання, особисті речі відсутні, а місце знаходження не відоме. Місце реєстрації відповідача у будинку позивача не пов`язане з її фактичним місцем проживання, однак сам факт реєстрації відповідача у будинку, без фактичного проживання у ньому, враховуючи намір позивача, як власника, вільно володіти, користуватися, а також розпорядитися таким житлом, перешкоджає у повноцінній реалізації права власності.Тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Позивач у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги повністю підтримує, проти заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмові пояснення, та прохання ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 386 ЦК України, встановлено засади захисту права власності, відповідно до якої держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, має право звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Одним із способів захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, є право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є власником будинку АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 28.04.2018 та договору дарування частини домоволодіння 21.12.2022 року (а.с. 4(а)-5, 7).
Згідно з довідкою про склад сім`ї № 313 від 23.01.2023 року, у будинку АДРЕСА_5 , зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (а.с. 9).
У зазначеному будинку відповідач не мешкає без поважних причин, при цьому, у позовній заяві позивач наполягає на тому, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у будинку АДРЕСА_5 з 28.04.2018 року, її особистих речей у будинку немає,участі в його утриманні відповідач не приймає.
З Акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації, складеного 02 лютого 2023 року, вбачається, що ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , не проживає за адресою реєстрації з 28.04.2018 року (а.с. 11).
Разом з тим регулювання житлових відносин здійснюється спеціальним законом яким є Житловий Кодекс Української РСР.
Як зазначено у ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Відповідно до ст. 158 ЖК УРСР, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.
Як встановлено ст. 163 ЖК УРСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ж ст. 72 цього ж Кодексу, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , не проживають більше одного року у будинку АДРЕСА_5 без поважних причин, а тому її необхідно визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 71, 72, 150, 156, 158, 163 ЖК України, ст. ст. 4, 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратили прав користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_5 .
Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:
Позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;(адреса проживання: АДРЕСА_1 );
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , (адреса проживання: АДРЕСА_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_3 );
Треті особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 );

Суддя С.В. Чудопалова