Справа № 307/5358/23
Провадження № 2/307/948/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Гримут В.І.

за участі секретаря судового засідання Ком`яті Н.А.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування спільним частковим майном

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 . Звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що у порядку спадкування за законом вона стала співвласником частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (житловим будинком загальною площею 51.70 м.кв. та земельною ділянкою за кадастровим номером :02:001:0205, площею 0.0699 га, призначеної для його обслуговування), отримала свідоцтво про право на спадщину.

Аналогічним чином іншу частку цього майна успадкувала відповідачка, яка фактично проживає у цьому будинку та повністю ним володіє.

Тобто, в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено відомості щодо позивачки та відповідачки, як співвласників цього домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 (житловим будинком загальною площею 51.70 м.кв. та земельною ділянкою за кадастровим номером :02:001:0205, площею 0.0699 га, призначеної для його обслуговування), у якому частки розподілено по частині кожному.

Відповідачка відмовилася від укладення договору про порядок користування частковою власністю.

Просить встановити порядок користування спільним частковим нерухомим майном, а саме, домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 (житловим будинком загальною площею 51.70 м.кв. та земельною ділянкою за кадастровим номером :02:001:0205, площею 0.0699 га, призначеною для його обслуговування) наступним чином: виділити у користування позивачці ізольовану житлову кімнату площею 14.5 м.кв., призначену на платі технічного паспорту № 5; виділити у користування відповідачці ізольовану житлову кімнату площею 14.5 м.кв., позначену на платі технічного паспорту № 4; у спільному загальному користуванні співвласників залишити кімнати коридору, кухні та ванни, сходинкову клітку, вхід у будинок та надвірні споруди (котельню, дроварню та вбиральню, земельну ділянку, двір, огорожу, ворота домоволодіння).

Позивачка та її представник у підготовче судове засідання не з`явилися. Надали суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву у якій позовні вимоги визнала та просила розглянути справу в її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з цілої частини житлового будинку, який розташований за адресою : АДРЕСА_1 . В цілому вказаний житловий будинок з надвірними спорудами, позначений під літерою «А», цегляний, на дві житлові кімнати, житловою площею 29 м.кв., загальною площею 51.70 м.кв., розташований на земельній ділянці, площею 0.0699, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0205.

Відповідно до витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 309431653 та № 309442263 від 09.09.2022, житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 51.7 м.кв., житлова площа 29 м.кв., за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві власності у розмірі частин ОСОБА_1 .

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу, за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 26.07..2022 виготовлено технічний паспорт.

Із експлікація приміщень будинку садибного типу АДРЕСА_1 , будинок складається з коридору площею 5.60 м.кв., кухні - 12 м.кв., ванної 5.10 м.кв., житлової кімнати 14.50 м.кв. та житлової кімнати 14.50 м.кв.

Відповідно до звіту про оцінку майна ФОП « ОСОБА_4 » вартість житлового будинку АДРЕСА_1 , становить 209736.06 гривень.

Згідно до вимог статті 358 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Вказана норма регулює порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі. При встановленні порядку користування нерухомим майном кожному із співвласників передається в користування конкретна частина нерухомості, виходячи із його частки в праві спільної власності. Разом з тим, виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року у справі № 6-79цс14, постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 526/2101/15-ц, .

За змістом статті 358 Цивільного кодексу України первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна слід враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, необхідно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 360 Цивільного кодексу України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Дана правова норма кореспондується із положенням статті 150 Житлового кодексу України, відповідно до якої визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: проживати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як роз`яснено в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу України).

Як убачається з матеріалів справи, позивачка просить встановити порядок користування спільним частковим нерухомим майном, а саме, домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 (житловим будинком загальною площею 51.70 м.кв. та земельною ділянкою за кадастровим номером :02:001:0205, площею 0.0699 га, призначеної для його обслуговування).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов про встановлення порядку користування спільним житловим будинком, що є спільною частковою власністю, підлягає до задоволення.

В порядку положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто у розмірі 536.80 гривень.

За таких обставин, керуючись стст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, стст. 358, 360 ЦК України суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Встановити порядок користування спільним частковим нерухомим майном - домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 (житловим будинком загальною площею 51.70 м.кв. та земельною ділянкою за кадастровим номером :02:001:0205, площею 0.0699 га, призначеної для його обслуговування) наступним чином: виділити у користування ОСОБА_1 ізольовану житлову кімнату площею 14.5 м.кв., призначену на платі технічного паспорту № 5; виділити у користування ОСОБА_2 ізольовану житлову кімнату площею 14.5 м.кв., позначену на платі технічного паспорту № 4; у спільному загальному користуванні співвласників залишити кімнати коридору, кухні та ванни, сходинкову клітку, вхід у будинок та надвірні споруди (котельню, дроварню та вбиральню, земельну ділянку, двір, огорожу, ворота домоволодіння).

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету половину судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок сплаченого згідно квитанції ID:8780-4558-8822-0034 від 16.11.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуючий В.І. Гримут