ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року

м. Харків

справа № 646/4504/23

провадження № 22-ц/818/2352/23

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Основ`янсько-Слобідський ВДВС у м. Харкові

третя особа- ПАТ СК «АРКС»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2023 року постановлену у складі судді Шиховцової А.О.,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про зняття арешту з коштів боржника, в якій просив скасувати постанови державних виконавців відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові від 25.01.2021 ОСОБА_3 та від 06.12.2021 державного виконавця Аршавої І.Я. про накладення арешту на грошові кошти боржника, в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок на його ім`я, рахунок IBAN НОМЕР_1 , який відкритий в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» для зарахування , як заробітної плати; скасувати постанови про накладення арешту на майно боржника, виконавчі провадження № 61533938 та № 61533768.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.08.2023 у відкритті провадженні у справі за позовом ОСОБА_1 до Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові відмовлено. Роз`яснено позивачу, що він має право на оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця, у порядку, встановленому ст.447 ЦПК України до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Ухвала мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 є боржником у виконавчих провадженнях ВП №61533938, ВП №61533768 відкритому на підставі виконавчого листа, що виданий Червонозаводським районним судом м. Харкова і арешт коштів здійснено державним виконавцем у даному виконавчому провадженні для вжиття заходів примусового виконання рішень, а тому дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки законом визначений інший порядок для звернення до суду за захистом порушеного права позивача, а тому слід відмовити у відкритті провадженні у справі на підставі п.1.ч.1 ст.186 ЦПК України. Боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скарга в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив ухвалу скасуати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом при винесенні вище вказаної ухвали не враховано, що станом на теперішній час, викладено в новій редакції пункт 10-2 розділу XIII Закону в редакції Закону №2468-IX від 28.07.2022, який набрав чинності 19.08.2022, діє станом на теперішній час, а саме: «Відповідно до п. 10-2 розділу ХІІ Закону України «Про виконавче провадження». Забороняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N? 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента і України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України (з дати віднесення територій до таких, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій до моменту виключення таких територій з переліку). Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року №309 станом на теперішній час відповідно до п. 1.8 віднесено Харківську міську територіальну громаду.Таким чином судом не прийнято до уваги зазначені вище зміни, а саме пункт 10-2 розділу ХІІ Закону України «Про виконавче провадження», яким забороняється у період дії воєнного стану в Україні відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового

Апелянт зазначив, що в постанові Верховного Суду на які посилається суд першої інстанції не врахована дія військового стану та зміни до закону №2468-IX. Судом не враховано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.09.2022 офіційно працює на посаді солдата у військовій частині НОМЕР_2 Міністерства оборони України, та таким чином суд позбавляє розпоряджатися одержаними коштами, в тому числі 3 метою виконання завдань по захисту цілісності та Незалежності України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі суд першої інстанції керувався вимогами п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, оскільки позивач є боржником у виконавчому провадженні та дійшов висновку про те, що він не може пред`являти позов про скасування арешту майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

У статті 447 розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, розділом VII ЦПК України встановлено спеціальний порядок, за яким здійснюється судовий контроль за виконанням судових рішень.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18 зроблено висновок про те, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №369/3757/20 зазначено, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суди попередніх інстанцій не врахували того, що вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. А за таким позовом позивачка має бути відповідачем у справі. При цьому, суд першої інстанції вірно послався на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі №204/2494/20, проте не звернув уваги на те, що у наведеній справі суди саме відмовили у відкритті провадження у справі з наведених вище правових підстав, а не розглядали спір по суті.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №234/18525/19 та від 20 жовтня 2021 року у справі №236/789/21 вказано, що в разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували того, що ця особа не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд повинен закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України. Отже, суди попередніх інстанцій помилково розглянули справу по суті та не врахували того, що арешт накладено на майно позивача, який є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому він не може виступати позивачем у цій справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, а отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року №904/51/19, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18, у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі №127/11276/20 та у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №369/3757/20.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, а тому вважати висновки суду першої інстанції помилковими немає підстав.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів видно, що на примусовому виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харкові) перебуває виконавчий лист №642/8162/19 від 24.02.2020 року, що виданий Червонозаводським районним судом м.Харкова , про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «АРКС» боргу у розмірі 284656,64 грн (ВП №61533938), та стягнення судового збору у сумі 4269,85грн (ВП №61533768)

В ході примусового виконання у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем 25.01.2021, 06.12.2021 винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки законом передбачений інший спосіб судового захисту - оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а не в позовному провадженні.

Введення воєнного стану не спростовує того факту, що оскарження дій державного виконавця при виконанні судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, не можуть бути предметом судового розгляду в порядку позовного провадження. Такі доводи апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Проте, у цій справі з такою вимогою звернувся сам боржник, якому належить рухоме майно. При цьому, з матеріалів справи не вбачається існування спору щодо права власності на це майно у іншої, крім ОСОБА_1 , особи.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2023 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук