Справа № 697/769/23
Провадження № 2/697/323/2023
19 червня 2023 року м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Євтушенко Б.В.,
за участі секретаря судового засідання Румини М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів, Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Назар Васильовича, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
В С Т А Н О В И В:
Адвокат Калінін С.К. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю 'Фінансова компанія 'УКРФІНСТАНДАРТ', треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Назар Васильовича, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою суду від 13.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
16.06.2023 ухвалою суду відкладено розгляд справи, у зв`язку з першою неявкою представника відповідача в судове засідання.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Калінін С.К. у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач представника в судове засідання повторно не направив, хоча про час та місце судового засіданняповідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Треті особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Назар Васильовича, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович у судове засідання не з`явилися, не повідомивши причини.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно з договором про надання кредиту №3299045 від 23.02.2020, між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, сума кредиту складає 5000,00 грн., процентні ставки по кредиту складають в базовий період з 23.02.2020 до 18.03.2020 - 1.70 % за один день користування кредитом, в спеціальний період з 19.03.2020 до 14.09.2020 3 % за один день користування кредитом, строк кредиту - 14.09.2020 (включно) (а.с. 23-25).
Відповідно до п.1 ч. 2, ч. 6 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Згідно з ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Пунктом 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідчена угода; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань.
Відповідно до пп. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.
Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до договору про надання кредиту № 3299045 від 23.02.2020, між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір на суму 5000,00 грн., процентні ставки по кредиту складають в базовий період з 23.02.2020 до 18.03.2020 - 1.70 % за один день користування кредитом, в спеціальний період з 19.03.2020 до 14.09.2020 3 % за один день користування кредитом, строк кредиту - до 14.09.2020 (а.с. 23-15).
Суд зазначає, що на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна бути безспірною.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Суд зазначає, що однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною.
З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує наявність у неї такої заборгованості перед відповідачем, окрім того нотаріус вчинив виконавчий напис без доказів направлення та отримання письмової вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань, чим було порушено його право щодо надання заперечень проти розрахунку заборгованості, визначеної відповідачем.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.
Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та як встановлено судом заборгованість не є безспірною.
Згідно з ч.1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню слід задовольнити, оскільки не вказано, на підставі яких документів вчинено виконавчий напис, приватним нотаріусом не встановлено безспірність суми, що стягується, вбачається порушення порядку вчинення виконавчого напису.
За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.
Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивачем при поданні позову, понесено судові витрати: витрати на професійну правничу (правову) допомогу на суму 5500,00 грн. та судовий збір за подання позовної заяви до суду в розмірі 1073,60 грн.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В той же час, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 5, ч. 6 зазначеної статті ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивачем понесені судові витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується: копією договору № б/н/22 про надання правової (правничої) допомоги, юридичних послуг від 15.10.2022, укладеним між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» (а.с. 27-28) та додатком № 1 від 15.10.2022 до договору, згідно п. 1 якого за надання правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.п. 1.1. договору, клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) в розмірі 5500,00 грн.; ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1106745 на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № б/н /22 від 15.10.2022 (а.с. 15), копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2212 від 26.06.2018 (а.с. 16); актом виконаних робіт від 11.04.2023 до договору № б/н/22 від 15.10.2021 (Додаток № 2 до договору)(а.с.34), відповідно до якого Бюро надало, а клієнт ОСОБА_1 прийняла (отримала) юридичні послуги у формі: усна з вивченням документів консультація (витрачено 1 год.) вартість 500 грн.; вивчення та аналіз сканкопій матеріалів виконавчого провадження (витрачено 1 год. 30 хв.) вартість 750,00 грн.; складання, оформлення (друк) адвокатського запиту (1 год. 30 хв.) вартість 750 грн.; складення, оформлення, подання до Канівського міськрайонного суду Черкаської області позовної заяви (7 год.) вартість - 3500,00 грн.; платіжною інструкцією від 17.10.2022 на суму 5500,00 грн.
Як встановлено в частині 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд приходить до висновку, що такі витрати на професійну правничу допомогу є доведеними, реальними, та підлягають повністю стягненню з відповідача на користь позивача на суму 5500 грн..
Враховуючи, що позов задоволено повністю, понесений позивачем, судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.12,13, 81,141,263-265, 280-283, 353 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Назар Васильовича, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач може оскаржити рішення суду до апеляційного суду в загальному порядку.
Суддя Б . В . Євтушенко