Справа № 758/1939/23
Провадження № 2/549/52/23
20 червня 2023 року Чорнухинський районний суд Полтавської області
у складі: головуючого - судді Глущенко Н.М.
з участю: секретаря судового засідання Кеди Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт. Чорнухи справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
21 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем у Шевченківському районному у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 25.07.2017 між нею та відповідачем.
Відповідно до ухвали Подільського районного суду міста Києва від 28.02.2023 на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України справу передано на розгляд Лубенського міськрайонного суду Полтавської області для розгляду.
Відповідно до ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.03.2023 на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України справу передано на розгляд Чорнухинського районного суду Полтавської області для розгляду.
Ухвалою судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 03 травня 2023 року позовна заява прийнята до розляду та відкрито провадження у справі.
Свої позовні вимоги мотивувала тим, що за час проживання в шлюбі мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Сімейне життя між ними не склалося, шлюбні відносини між ними припинені. Проживають окремо, сім`я фактично припинила своє існування. Вважає, що подальше подружнє життя та збереження родини неможливе і суперечить їх інтересам.
Посилаючись на ці обставини, просила шлюб розірвати.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.
У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача, а також відсутністю доказів належного його повідомлення про день, час та місце розгляду справи, судове засідання було відкладено на 08:30 20 червня 2023 року, про що повідомлено сторін судовими повістками та на сайті Чорнухинського районного суду було розміщено «Оголошення про виклик ОСОБА_3 до суду на 31 травня 2023 року та 20 червня 2023 року».
У судове засідання, призначене на 20 червня 2023 року, сторони не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.
Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності сторін, суд враховує клопотання позивача від 20 лютого 2023 року та те, що відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, відповідач, з опублікуванням оголошення про його виклик до суду, вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Оскільки учасники провадження у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що 25.07.2017 між громадянином Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладено шлюб, зареєстрований у Шевченківському районному у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач стверджує, що наразі спільне господарство подружжям не ведеться, шлюбні відносини припинені. Обставини склались такі, що не дають можливості для подальшого примирення та збереження сім`ї.
Суд враховує, що порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок встановлений Законом України «Про міжнародне приватне право».
Відповідно до ч. 1 ст. 58 вказаного Закону шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.
Згідно з ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.
За змістом ч. 1 ст. 16 зазначеного Закону особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.
Згідно з ч.1 ст. 62 наведеного Закону вибір права, передбачений частиною другою статті 60 та статтею 61 цього Закону, має бути здійснений у письмовій формі або явно випливати з умов шлюбного договору. Угода сторін про вибір права, що укладена в Україні, має бути нотаріально посвідчена.
Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
За змістом ч. 1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановлено судом, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.
Позивач скористалася наданим правом та звернулася до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу.
Сторони не виявили бажання примиритись.
Згідно з положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
«Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.
Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.
Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України.
Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.»
Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам як позивача, так і відповідача, збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, суд враховує, що за змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
У даній справі обставин, які суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного у сукупності, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 15 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, ч. 2 ст. 115 СК України рішення після набрання ним законної сили слід надіслати до Пирятинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відповідної відмітки в актовому записі про шлюб.
Про зміну прізвища після розірвання шлюбу позивач не клопотала, що є підставою в силу ч.1 ст.113 СК України для залишення їй шлюбного прізвища.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи те, що в даному випадку позов задоволено повністю, судовий збір у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути зі сторони відповідача на користь позивача.
Таким чином, судовий збір, сплачений позивачем при пред`явлені позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.109, 112, 113 СК України, ст.10,13,81,141,260,263-266 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований 25.07.2017 у Шевченківському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1283.
Визначити прізвище дружини після розірвання шлюбу ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 гривень судового збору.
Копію рішення після набрання ним законної сили направити до Пирятинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відповідної відмітки в актовому записі про шлюб.
Заочне рішення може бути переглянуто Чорнухинський районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі невручення заочного рішення суду у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд шляхом подачі відповідної заяви протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М.Глущенко