Провадження №2/752/3094/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідачів Гаврика А.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що будинок АДРЕСА_1 , з господарчими будівлями і спорудами, належав їй та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожній.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києві у справі № 2-84/2 від 03.02.2004 було вирішено питання про поділ вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами між співвласниками та виділено кожному співвласнику в натурі визначені в судовому рішенні приміщення та господарські будівлі та споруди.

Право власності на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва у справі №2-84/2 від 03.02.2004 було зареєстровано в Київському бюро технічної інвентаризації 08.04.2004.

Вищевказаним рішенням суду було визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між співвласниками. Із земельної ділянки загальною площею 898,0 кв.м їй та ОСОБА_3 було виділено у користування по 424,8 кв.м. земельної ділянки кожній, та у загальне користування було виділено земельну ділянку площею 48,5 кв.м.

Рішенням Київської міської ради №192/2767 від 17.03.2005 було передано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у спільну часткову власність, по 1/2 частині кожній, земельну ділянку кадастровий номер :79:249:0047, площею 0,0790 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

22.05.2006 вона отримала Державний акт на право власності на 1/2 частину земельної ділянки від 0,0790 га, яка розташована на АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.10.2020 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :79:249:0047, площею 0,0790 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зареєстровано за нею та ОСОБА_3 по 1/2 частині за кожним із співвласників.

В зв`язку з цим встановлений порядок користування земельною ділянкою за рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03.02.2004 загальною площею 898 кв.м., співвласниками не припинився, але порядок користування змінився, оскільки площа земельної ділянки зменшилась.

Земельна ділянка, площею 48,5 кв.м., яка була виділена співвласникам у загальне користування, увійшла до Державного акту на право власності на землю, тобто до загальної площі земельної ділянки 0,0790 га.

Починаючи з 2000 року, а особливо з 2006 року, після отримання Державного акту на право власності на землю, її відносини з сім`єю ОСОБА_3 загострились.

ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_6 , які з 2000 року проживають у належній ОСОБА_3 1/2 частині будинку, постійно з ОСОБА_3 здійснюють погрози розправою на її адресу і адресу її сім`ї.

З травня 2020 року їх добросусідські стосунки з відповідачами ще більше погіршилися. На залізні ворота ОСОБА_6 було встановлено ригель, який зачинявся лише зі сторони двору, і її сім`я практично до свого будинку потрапляла лише через огорожу.

Оскільки труби на водовідведення були застарілі, їм майже 70 років, зі згоди відповідачів її сім`я за власний рахунок на спільній земельній ділянці здійснила заміну труб водовідведення і по завершенню робіт вона особисто прибрала двір.

14.06.2020, повертаючись з чоловіком до свого будинку, вони не змогли потрапити у двір, оскільки знову хвіртку було зачинено на один ригель і маючи ключі, вони не змогли відчинити хвіртку. ОСОБА_6 почав лайку, кидання каміння та шматків асфальту в її частину будинку.

З червня 2020 року ОСОБА_6 розпочав силовий і моральний тиск на неї та її сім`ю, вчиняє всілякі перешкоджання, робить звалище різним сміттям прохід до її будинку, виштовхував її з чоловіком та тих людей, хто мав пройти до її будинку (діти, сусіди тощо).

В червні 2020 року під час її відсутності в будинку ОСОБА_6 зіпсував водопостачання, викапав яму і забив ганчір`ям водопровідну трубу. Робити ремонтні роботи для забезпечення життєдіяльності своєї сім`ї не ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не дозволяють, погрожують вчинити неправомірні дії.

Враховуючи протиправні дії з боку сім`ї ОСОБА_6 , вона з чоловіком вимушена була залишити свій будинок в пошуках нового житла для тимчасового проживання.

21.08.2020 вона запросила спеціалістів для ремонту труби з водопостачання і каналізації, проте ОСОБА_6 перешкоджав ремонтним роботам, внаслідок чого викликались правоохоронні органи для мирного владнання питання щодо ремонтних робіт.

31.08.2020 ОСОБА_6 не допустив працівників АТ «Київводоканал» для перевірки лічильника.

24, 25 та 26 листопада 2020 року з вини ОСОБА_6 вхід до її будинку був закиданий сміттям та іншими речами.

На сьогоднішній день каналізація пошкоджена, земельна ділянка, де проходить каналізація, просідає, прохід по ній є небезпечним. Здійснити ремонт немає можливості, оскільки ОСОБА_6 постійно чинить протиправні дії.

Відповідачі не допускають її на земельну ділянку, вона не може користуватись будинком.

Протиправними діями відповідачів їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 150000 грн. Вона була змушена звертатись до правоохоронних органів для усунення перешкод з боку відповідачів з метою захисту своїх прав.

Просила:

усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 , належним їй на праві власності об`єктами нерухомого майна, а саме: земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0790 га з кадастровим номером :79:249:0047 та розташованим на цій ділянці житловим будинком з господарськими спорудами, шляхом заборони ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 чинити ОСОБА_1 перешкоди у доступі та у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком з господарськими спорудами та допустити фахівців з ремонту водопостачання для проведення ремонтних робіт;

зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 прибрати сміття, а саме - дерев`яні споруди, металеві стовпчики, бур`ян, з проходу до входу в будинок АДРЕСА_1 , якій належить ОСОБА_1 ;

стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 150 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди;

стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на її користь судові витрати в розмірі 2 977,20 грн.;

стягнути з ОСОБА_6 на її користь судові витрати в розмірі 2481 грн.

14.12.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

04.10.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про залишення без розгляду заяви про зміну підстав та предмету позову.

15.02.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідачів, в якому адвокат Гаврик А.В. просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності по 1/2 частці. Будинок був поділений в натурі.

Згодом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було передано у спільну часткову власність по 1/2 частці земельної ділянки з кадастровим номером :79:249:0047, площею 0,0790 га.

У спірному будинку до лютого 2022 року проживали ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

26.01.2022 ОСОБА_6 виїхав за кордон та наразі проживає в Угорщині, а ОСОБА_5 виїхала до Угорщини 24.02.2022. відповідач ОСОБА_3 в спірному будинку не проживає, тільки навідує його.

Позивач має необмежений доступ до своєї частини будинку та спільної земельної ділянки, немає перешкод у доступі фахівців з ремонту водопостачання. Прохід до входу в будинок нічим не обмежений. Наразі неможливо ідентифікувати сміття та дерев`яні споруди, що знаходяться на проході в будинок позивачки. У позивачки фактично відсутні перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном. Відповідачі не чинили та не чинять перешкод у користуванні позивачки її майном.

Позивач не довела факт спричинення їй моральної шкоди діями ОСОБА_6 . Розмір немайнових втрат жодним чином не підтверджений.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідачів адвокат Гаврик А.В. заперечували проти задоволення позовних вимог.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками 1/2 частки житлового будинку в АДРЕСА_1 , їм виділено в натурі з домоволодіння певні житлові приміщення, визначено порядок користування земельною ділянкою відповідно до рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03.02.2004 по справі №2-84/2 (2004).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером :79:249:0047, площею 0,0790 га в АДРЕСА_1 , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 22.05.2006.

Згідно з актом ПрАТ «АК «Київводоканал» від 15.08.2020 серії ПС №11323 по АДРЕСА_1 , невідома особа, яка представилась власником приватної території, заборонила проводити обстеження та відмовила в допуску на територію обстеження, обстеження не було проведено.

В 2020 році позивач неодноразово зверталась до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві з заявами стосовно можливих протиправних дій з боку сім`ї ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктами 3, 9 ч.2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За приписами ч. 4, 5 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ч. 1 ст. 379 ЦК України).

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та дотримуватися правил добросусідства.

Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (частини перша та друга статті 103 ЗК України)

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками 1/2 частки житлового будинку та 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером :79:249:0047, площею 0,0790 га в АДРЕСА_1 .

Позивач позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідачі чинять їй перешкоди у доступі та користуванні її частиною будинку та частиною земельної ділянки, перешкоджають доступу фахівців з ремонту водопроводу, засмітили прохід до входу в будинок.

Суд зауважує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що передбачено ч.1, 8 ст. 81 ЦПК України.

Суд вважає, що позивачем не доведено факт порушення її права щодо користування земельною ділянкою та житловим будинком з боку саме відповідачів.

З доданих до позовної заяви звернень ОСОБА_1 до поліції вбачається, що під час їх розгляду не було встановлено вини відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у користуванні землею та будинком, перешкоджанні в проведенні ремонтних робіт водогону та каналізації, захаращення землі сміттям.

З акту ПрАТ «АК «Київводоканал» від 15.08.2020 серії ПС №11323 неможливо встановити, хто саме заборонив проводити обстеження та відмовив в допуску на територію по АДРЕСА_1 .

В акті зазначено, що це невідома особа, яка представилась власником приватної території. Співвласником спірного будинку є ОСОБА_3 , а в ньому фактично проживали ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Таким чином, встановити, хто саме перешкоджав працівникам ПрАТ «АК «Київводоканал» проводити обстеження та відмовив в допуску на територію будинку встановити неможливо.

Крім того, під час розгляду справи позивач повідомила, що ремонт системи водопостачання проведений. Зазначене свідчить про відсутність порушеного права позивачки, як співвласника, користуватись землею.

З доданих до позову фотографій неможливо встановити, де вони зроблені, коли, на чий ділянці знаходяться зафіксовані на них предмети, хто їх розмістив, та чи дійсно вони перешкоджають позивачу у користуванні ділянкою та будинком. Суду не було надано доказів того, що внаслідок протиправних дій відповідачів вона не мала можливості користуватись належної їй на праві власності часткою будинку, через що змушена була проживати в іншому житловому приміщенні.

Судом встановлено, що між сторонам існує тривалий конфлікт з приводу порядку користування спірною земельною ділянкою, проте наявність такого конфлікту сама по собі не означає, що відповідачі перешкоджають позивачці користуватись належним їй нерухомим майном.

Оскільки судом не встановлено факту перешкоджання відповідачами, зокрема, ОСОБА_6 у користуванні позивачкою належним їй майном, то відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідачів не відшкодовуються, оскільки суд відмовив в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 18.12.2023.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник відповідача: адвокат Гаврик Антон Вікторович, місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 8, оф. 4.

Суддя Ж. І. Кордюкова