Справа № 347/1861/17
Провадження № 22-ц/4808/751/23
Головуючий у 1 інстанції ГОРДІЙ В. І.
Суддя-доповідач Мальцева
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Мальцевої Є.Є.,

суддів: Баркова В.М., Девляшевського В.А.,

секретаря Працун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2018 року у справі за поданням головного державного виконавця Косівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в івано-Франківській області Винничук О.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа до виконання нею своїх зобов`язань,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року Головний державний виконавець Косівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Винничук О.М. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , жительку с.Рожнів Косівського району Івано-Франківської області до виконання нею зобов`язань по сплаті заборгованості по отриманих кредитах на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» згідно рішення суду.

В поданні зазначено, що на виконанні Косівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області знаходиться виконавче провадження №55986149 з виконання виконавчого листа Косівського районного суду по справі 347/1861/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом. Виконавцем при прийнятті до примусової виконання виконавчих документів, винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, якими боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанов направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики, однак боржник на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Встановлено, що майно, належне боржнику на праві власності, на яке можна було б звернути стягнення відсутнє.

Від представника стягувача надійшло повідомлення, що рішення суду не виконано, в якому просив направити подання до суду про обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2018 року подання задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , жительку АДРЕСА_1 - до виконання нею зобов`язань по сплаті заборгованості по отриманому кредиту в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», згідно рішення Косівського районного суду від 01.11.2017 року по справі № 347/1861/17.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2018 року, зобов`язати Косівський відділ Державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України направити до Державної прикордонної служби України копію постанови апеляційного суду за результатами розгляду даної апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що з 2007 року фактично не проживає у АДРЕСА_1 , а відповідно не була повідомлена про розгляд справи № 347/1861/17 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, рішення в справі було ухвалено в заочному порядку, вона не була повідомлена і про хід та результати виконавчого провадження № 55986149, а також про розгляд подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

В оскаржуваній ухвалі не наведено жодного доказу, який би свідчив про умисне ухилення боржника від виконання зобов`язань. Судом не з`ясовувалось навіть чи направлялася та чи була отримана боржником постанова про відкриття виконавчого провадження. Оскаржувана ухвала обґрунтована припущенням суду, що невжиття заходів щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового та необґрунтованого висновку про обмеження її права виїзду за межі України, ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та без встановлення фактичних обставин справи, а тому підлягає скасуванню. Одночасно ОСОБА_1 зазначає, що на даний момент не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується довідкою. Також існує необхідність у зобов`язанні виконавчої служби вчинити дії для вилучення запису про раніше встановлене обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України.

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшло. Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про її розгляд, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання суд першої інстанції посилався на те, що як видно з матеріалів подання, та стверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 55986149 від 16.03.2018 року (а.с.80), головним державним виконавцем Косівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області було відкрито виконавче провадження за виконавчим документом № 347/1861/17, виданим15.12.2017 року Косівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» - 50429,19 грн. заборгованості за кредитним договором та 1600 грн. сплаченого судового збору.

Вищезазначені обставини дають суду підстави припускати, що невжиття заходів щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України може ускладнити або зробити неможливим виконання виконавчого рішення суду, а тому щодо ОСОБА_1 слід встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

З такими висновками колегія суддів апеляційного суду не погоджується, зважаючи на наступне.

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

За положеннями ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, передбачена можливість звернення виконавця до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Таким чином, подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити обставини, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

При зверненні до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України тягар доказування наявності факту ухилення від виконання зобов`язань покладається на державного виконавця. При цьому ухиленням від виконання зобов`язань є свідоме вчинення боржником діяння (дії або бездіяльності), що спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у боржника є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Така юридична санкція у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України передбачена законом не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, при цьому дії боржника по ухиленню від виконання судового рішення повинні бути зазначені в поданні.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; несвоєчасна явка за викликом державного виконавця. Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст. 441 ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Відповідно, наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Із матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем не було надано належних доказів на підтвердження доводів про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань та вчиняє дії, які ускладнюють виконання рішення суду, а надані докази про те, які заходи здійснювались державним виконавцем для виконання рішення суду не є достатніми доказами вжиття усіх можливих заходів в межах повноважень державного виконавця до звернення з цим поданням.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рішення Косіського районного суду від 01.11.2017 року у справі № 347/1861/17), на підставі якого було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, було ухвалене в заочному порядку. (а.с.53-54). В матеріалах справи відсутні докази про отримання ОСОБА_1 копії заочного рішення у справі № 347/1861/17.

Доказів того, що ОСОБА_1 отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 55986149, виклики державного виконавця суду надано не було.

Також в матеріалах справи відсутні докази щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи за поданням головного державного виконавця Косівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в івано-Франківській області Винничук О.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа до виконання нею своїх зобов`язань.

Відповідно до довідки, виданої Річківським старостинським округом Косівського району Івано-Франківської області від 24.04.2023 року, ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 , але фактично проживає з 2007 року в с.Річка, участок Рижі, Косівського району, Івано-Франківської області в господарстві чоловіка ОСОБА_2 (а.с.118).

Крім того, ОСОБА_1 надала суду докази про відсутність заборгованості перед АТ КБ «Приват Банк». (а.с. 113)

Апеляційний суд зазначає, що однією з підстав для відмови у задоволенні подань державних виконавців є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Отже, державний виконавець не довів та в матеріалах подання відсутні належні докази того, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, з урахуванням того, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та боржник дійсно має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення, а тому у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для обмеження останньої у праві виїзду за межі України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені подання.

Щодо вимоги апеляційної скарги про зобов`язання Косівського відділу Державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України направити до Державної прикордонної служби України копію постанови апеляційного суду за результатами розгляду даної апеляційної скарги апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 Розділу VI Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України від 30.01.2018 р № 256/5/65 Інформацію про встановлення тимчасового обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду з України уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає з бази даних на підставі отриманої засвідченої судом копії судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України, що набрало законної сили та має відповідну відмітку про дату набрання законної сили.

Засвідчена судом копія судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України з відміткою про дату набрання законної сили у разі її надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після надходження сканується у кольоровому зображенні та вноситься до Системи.

Виконавець формує в Системі супровідний лист на адресу уповноваженого органу Держприкордонслужби з використанням кваліфікованого електронного підпису, до якого додається сканована копія судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України, та передає за допомогою Системи до бази даних уповноваженого органу Держприкордонслужби для опрацювання.

Зважаючи на вищевикладене, направлення постанови про скасування заборони тимчасового виїзду за межі України є обов`язком органу державної виконавчої служби, який прямо передбачений законодавством, і припущення щодо невиконання вказаного обов`язку у майбутньому не може бути предметом розгляду в суді апеляційній інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2018 року скасувати.

У задоволені подання головного державного виконавця Косівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Винничук О.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , без вилучення паспортного документа до виконання нею своїх зобов`язань - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 червня 2023 року.

Головуюча Є.Є. Мальцева

Судді: В.М. Барков

В.А. Девляшевський