Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6102/21 Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н. М.
Категорія 58 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Галацевич О.М.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 296/6102/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира 16 серпня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Анциборенко Н.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом та просив визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації інформацію, автором якої є ОСОБА_2 , розміщену та поширену у листі №44 від 26.02.2021 року на ім`я голови Коростенської міської ради Житомирської області про те, що: " ОСОБА_1 , який 15 лютого 2021 року близько 10:00 год. вчинив скандал в приміщенні Житомирського торговельно-економічного коледжу. В кабінеті директора навчального закладу поводив себе цинічно і зухвало, погрожуючи працівникам коледжу і висловлюючи на їх адресу образливі слова. При цьому він активно використовував наявність посвідчення депутата і ганьбив своєю поведінкою довіру громадян, які його обрали." та "Однак, не реагуючи на зауваження, перебуваючи з запахом алкоголю погрожував втручанням в роботу навчального закладу."; зобов`язати ОСОБА_2 у строк не пізніше 10 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, викладену у листі №44 від 26.02.2021, шляхом направлення офіційного листа від директора Житомирського торговельно-економічного фахового коледжу на ім`я голови Коростенської міської ради Житомирської області з наступним текстом: "У листі №44 від 26.02.2021 року мною, директором Житомирського торговельно- економічного фахового коледжу ОСОБА_2., викладені недостовірні та неправдиві відомості відносно депутата Коростенської районної ради 8 скликання ОСОБА_1 , а саме, що він 15 лютого 2021 року близько 10:00 год. вчинив скандал в приміщенні Житомирського торговельно - економічного коледжу. В кабінеті директора навчального закладу поводив себе цинічно і зухвало, погрожуючи працівникам коледжу і висловлюючи на їх адресу образливі слова. При цьому він активно використовував наявність посвідчення депутата і ганьбив своєю поведінкою довіру громадян, які його обрали." та "Однак, не реагуючи на зауваження, перебуваючи з запахом алкоголю погрожував втручанням в роботу навчального закладу."; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації у розмірі 100 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що листом №44 від 26.02.2021 на ім`я голови Коростенської міської ради Житомирської області директор Житомирського торговельно-економічного фахового коледжу ОСОБА_2. звинуватив його - депутата Коростенської районної ради Житомирської області у зухвалій поведінці, висловленні погроз та образ працівникам коледжу, вчиненні скандалу та перебуванні у стані алкогольного сп`яніння, чим поширив про позивача відомості, що порочать його честь, гідність та ділову репутацію.

Вказав, що до нього, як до депутата Коростенської районної ради Житомирської області, звернувся мешканець м. Коростень ОСОБА_3 з приводу незаконних дій, тиску та булінгу по відношенню до його доньки ОСОБА_4 - студентки "Житомирського торговельно-економічного фахового коледжу Київського національного торговельно - економічного університету" з боку керівництва коледжу.

Зазначив, що на початку спілкування з відповідачем він у чемній формі представився та повідомив про свій статус депутата місцевих рад та про мету свого візиту. Проте при обговоренні конфліктної ситуації, яка склалася навколо студенток коледжу, зокрема ОСОБА_4 , у зв`язку з приниженням честі та гідності дітей, намагаючись дослідити та вивчити ситуацію щодо виникнення конфлікту та визначення вжитих дій з боку працівників закладу освіти, він (позивач) просив запросити до обговорення інших учасників конфлікту, проте ОСОБА_2 відмовився спілкуватися на дану тему, чим відмовився вирішувати проблему по суті, як із ним (позивачем), так із батьками студенток коледжу.

Виходячи із наведеного, вважав, викладені у листі №44 від 26.02.2021 відомості є завідомо неправдивими, та такими, що ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію і спростовуються свідченнями присутніх у той момент батьків студенток ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Інформація має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення ним (позивачем) закону, загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі та не є оціночним судженням. Крім того вказав, що поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до нього як до людини, так і до депутата - представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу, що в свою чергу впливає на зниження цінності його особи.

Наголосив, що внаслідок поширення недостовірної інформації він зазнав фізичних і моральних страждань, що призвело до тривалого погіршення стану здоров`я та необхідністю перебування на лікуванні у лікарні, тому вважає, що сума у розмірі 100 000 грн. є мінімальною для відшкодування його душевних страждань, відтак розумною та справедливою.

Заочним рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 серпня 2022 року позов задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації інформацію, автором якої є ОСОБА_2 , розміщену та поширену у листі №44 від 26.02.2021 року на ім`я голови Коростенської міської ради Житомирської області про те, що: " ОСОБА_1 , який 15 лютого 2021 року близько 10:00 год. вчинив скандал в приміщенні Житомирського торговельно-економічного коледжу. В кабінеті директора навчального закладу поводив себе цинічно і зухвало, погрожуючи працівникам коледжу і висловлюючи на їх адресу образливі слова. При цьому він активно використовував наявність посвідчення депутата і ганьбив своєю поведінкою довіру громадян, які його обрали." та "Однак, не реагуючи на зауваження, перебуваючи з запахом алкоголю погрожував втручанням в роботу навчального закладу."

Зобов`язано ОСОБА_2 у строк не пізніше 10 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, викладену у листі №44 від 26.02.2021 р., шляхом направлення офіційного листа від директора Житомирського торговельно-економічного фахового коледжу на ім`я голови Коростенської міської ради Житомирської області з наступним текстом: "У листі №44 від 26.02.2021 року мною, директором Житомирського торговельно - економічного фахового коледжу ОСОБА_2, викладені недостовірні та неправдиві відомості відносно депутата Коростенської районної ради 8 скликання ОСОБА_1 , а саме, що він 15 лютого 2021 року близько 10:00 год. вчинив скандал в приміщенні Житомирського торговельно - економічного коледжу. В кабінеті директора навчального закладу поводив себе цинічно і зухвало, погрожуючи працівникам коледжу і висловлюючи на їх адресу образливі слова. При цьому він активно використовував наявність посвідчення депутата і ганьбив своєю поведінкою довіру громадян, які його обрали." та "Однак, не реагуючи на зауваження, перебуваючи з запахом алкоголю погрожував втручанням в роботу навчального закладу."

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що рішення суду першої інстанції було ухвалено за його відсутності, а тому він був позбавлений можливості надати свої свідчення, заявити ряд клопотань, які мають суттєве значення при розгляді справи для встановлення обставин справи, зокрема про допит свідків та витребування доказів з управління патрульної поліції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 просив задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - скасувати. Надав пояснення аналогічні викладеному в листі, на підтвердження фактів викладених в листі просив допитати свідків і витребувати матеріали з поліції. В задоволенні клопотання апеляційним судом було відмовлено.

ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечив, пояснив, що інформація викладена в листі є недостовірною, він алкогольних напоїв не вживає, бо є гіпертоником, відповідач відмовився вирішувати проблему, надавати пояснення та спілкуватися як з ним так і з батьками, його поведінка не відповідає поведінці директора.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем поширено недостовірну інформацію щодо позивача, тому вважав що існують правові підстави для задоволення позовної вимоги щодо спростування поширеної інформації у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Вирішуючи вимогу про стягнення моральної шкоди, місцевий суд зазначив, що ураховуючи, що відповідачем поширено недостовірну інформацію щодо позивача, яка визнана судом такою, що порушує право на повагу до його гідності та честі і недоторканості ділової репутації, що спричинило позивачу душевні страждання, які підлягають відшкодуванню, тому беручи до уваги характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 000, 00 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 297 Цивільного кодексу України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно із частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Із роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вбачається, відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні брати до уваги, що у разі, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте під час перевірки інформацію не було підтверджено, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

До подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21 березня 2019 року у справі № 727/5418/17 (провадження № 61-4388св18); від 10 червня 2019 року у справі № 310/5745/16-ц (провадження № 61-40572св18); від 02 вересня 2020 року у справі № 554/10962/16-ц (провадження № 61-44796св18) та інших.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з рішенням Конституційного Суду від 10 квітня 2003 року звернення до правоохоронного органу про порушення прав особи не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію. Хоча Конституційний Суд дійшов такого висновку у контексті тлумачення положень Цивільного кодексу 1963 року (стаття 7), який втратив чинність до того, як відбулися оскаржувані події, заявниця могла обґрунтовано сподіватися, що цей висновок так само буде застосовний і до «нового» Цивільного кодексу 2003 року. Така правова позиція підтверджується постановою Пленуму Верховного Суду від 27 лютого 2009 року (SIRYK v. UKRAINE, N 6428/07, § 37, ЄСПЛ, від 31 березня 2011 року).

Згідно із статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

При виконанні своїх повноважень депутат місцевої ради керується Конституцією України та Законом України «Про статус депутатів місцевих рад».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України. Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Згідно із п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 11 згаданого Закону у виборчому окрузі депутат місцевої ради має право: офіційно представляти виборців свого виборчого округу та інтереси територіальної громади в місцевих органах виконавчої влади, відповідних органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах і організаціях незалежно від форми власності з питань, що належать до відання органів місцевого самоврядування відповідного рівня; порушувати перед органами і організаціями, передбаченими пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадовими особами, а також керівниками правоохоронних та контролюючих органів питання, що зачіпають інтереси виборців, та вимагати їх вирішення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 11 вказаного Закону при здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право: 1) на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання; 2) на невідкладний прийом; 3) вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку. Депутат місцевої ради розглядає пропозиції, заяви і скарги громадян, які надійшли до нього, вживає заходів до їх своєчасного, обґрунтованого вирішення; вивчає причини, які породжують скарги громадян, і вносить свої пропозиції щодо їх усунення до органів місцевого самоврядування, до місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян; систематично веде прийом громадян.

Депутат місцевої ради є відповідальним перед виборцями свого виборчого округу і їм підзвітним. У своїй роботі у виборчому окрузі взаємодіє з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, органами самоорганізації населення, трудовими колективами, об`єднаннями громадян.

Положеннями ч. 1 ст. 12, 13 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» визначено, що депутат місцевої ради розглядає пропозиції, заяви і скарги громадян, які надійшли до нього, вживає заходів до їх своєчасного, обґрунтованого вирішення; вивчає причини, які породжують скарги громадян, і вносить свої пропозиції щодо їх усунення до органів місцевого самоврядування, до місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян; систематично веде прийом громадян.

Депутатське звернення - викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції.

Крім того, ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачає, що депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися таких правил депутатської етики:

1) керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади чи виборців свого виборчого округу, від яких його обрано;

2) не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях;

3) керуватися у своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності;

4) не розголошувати відомостей, що становлять державну або іншу таємницю, яка охороняється законом, інших відомостей з питань, що розглядалися на закритих засіданнях ради чи її органів і не підлягають за їх рішенням розголошенню, та відомостей, які стосуються таємниці особистого життя депутата місцевої ради або виборця, що охороняється законом, чи стали йому відомі у зв`язку з його участю в депутатських перевірках;

5) не допускати образливих висловлювань, не використовувати у публічних виступах недостовірні або неперевірені відомості стосовно органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій, їх керівників та інших посадових чи службових осіб, депутатських груп, фракцій, окремих депутатів місцевих рад;

6) не приймати будь-яких гонорарів, подарунків, не отримувати винагород безпосередньо чи опосередковано за дії, пов`язані зі здійсненням ним депутатських повноважень.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 обраний депутатом Коростенської районної ради VIII скликання, що підтверджується посвідченням №9, виданим 24.12.2020 року Коростенською районною радою Житомирської області (а.с.14).

26.02.2021 директор Відокремленого структурного підрозділу "Житомирський торговельно-економічний фаховий коледж Київського національного торговельно-економічного університету" ОСОБА_2. надіслав лист №44 на ім`я голови Коростенської районної ради Житомирської області Гаєвської Ю.А., в якому повідомив наступну інформацію: "Адміністрація ВСП "Житомирський торговельно-економічний фаховий коледж Київського національного торговельно-економічного університету" просить звернути увагу на поведінку депутата Коростенської районної ради VIII скликання ОСОБА_1 , який 15.02.2021 року близько 10:00 год. вчинив скандал в приміщенні коледжу. У кабінеті директора навчального закладу поводив себе цинічно і зухвало, погрожуючи працівникам коледжу і висловлюючи на їх адресу образливі слова. При цьому він активно використовував наявність посвідчення депутата і ганьбив своєю поведінкою довіру громадян, які його обрали.

ОСОБА_1 було роз`яснено, що його повноваження поширюються виключно на територію Коростенської районної ради і розмовляти у манері, яка принижує честь і гідність незнайомих йому людей, він не повинен. Однак, не реагуючи на зауваження він, перебуваючи з запахом алкоголю, погрожував втручанням в роботу навчального закладу, вимагав викликати для нього працівників, з якими він бажає спілкуватися" (а.с.11).

Звертаючись із позовом до суду, ОСОБА_1 вказав, що зазначеним вище листом №44 від 26.02.2021, який був адресований на ім`я голови Коростенської міської ради Житомирської області, директор Житомирського торговельно-економічного фахового коледжу ОСОБА_2. звинуватив його - депутата Коростенської районної ради Житомирської області у зухвалій поведінці, висловленні погроз та образ працівникам коледжу, вчиненні скандалу та перебуванні у стані алкогольного сп`яніння, чим поширив про позивача відомості, що порочать його честь, гідність та ділову репутацію.

ОСОБА_1 у позовній заяві зазначив, що лист за №44 від 26.02.2021 відповідачем було направлено на ім`я голови Коростенської міської ради, проте із загальнодоступних джерел встановлено, що ОСОБА_7 є головою Коростенської районної ради, отже лист відносно дій позивача - депутата районної ради відповідачем було надіслано на адресу голови районної ради, про що зазначено в самому листі.

Дослідивши зміст листа, колегія суддів вважає, що оспорюваний лист-звернення містить як фактичні твердження, так і оціночні судження.

Встановлено, що зміст листа спрямований на інформування голови районної ради щодо дотримання повноважень та поведінки ОСОБА_1 саме як депутата районної ради, оскільки в листі зазначено, що ОСОБА_1 активно використовував наявність посвідчення депутата і що його повноваження поширюються на територію Коростенської ради.

Із змісту позовної заяви та пояснень сторін вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до директора коледжу ОСОБА_2 , як депутат районної ради, оскільки до нього звернувся мешканець м. Коростеня ОСОБА_3 з приводу незаконних дій та булінгу по відношенню його доньки ОСОБА_4

ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції наголосив, що ОСОБА_3 проживає в місті, а тому повноваження ОСОБА_1 , як депутата саме районної ради, не поширюються на виборців міста.

Із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що скарга ОСОБА_3 не була оформлена відповідно до Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», з депутатським зверненням він не звертався.

Разом з тим судом встановлено, що конфлікт виник саме на підставі вимог позивача як депутата районної ради та його поведінки саме як депутата.

А тому, колегія суддів вважає, що директор Житомирського торговельно-економічного фахового коледжу ОСОБА_2. надіслав лист №44 від 26.02.2021 саме до голови Коростенської районної ради Житомирської області, перш за все, з метою здійснення компетентними органами відповідно до вимог закону заходів впливу на поведінку позивача. І це не свідчить про те, що відповідач не діяв в рамках, установлених законом для подання подібних листів та заяв.

Іншого поширення вказаної інформації відповідачем щодо позивача судом не встановлено. А надсилання листів є реалізацією особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширенням недостовірної інформації.

Таким чином, враховуючи зміст Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», колегія суддів вважає надісланий ОСОБА_2 лист №44 від 26.02.2021 по своїй суті є зверненням до компетентного органу - голови Коростенської районної ради Житомирської області щодо застосування заходів впливу щодо депутата Коростенської районної ради ОСОБА_1 .

Звернення (листи) громадян та юридичних осіб до компетентного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу.

У зв`язку з наведеним колегія суддів не аналізує достовірність (недостовірність) інформації, зазначеної в листі.

Колегія суддів зазначає, що проблеми, пов`язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) в рішеннях у справах «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, ЄСПЛ підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими, порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, є порушенням статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 40 Конституції України, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки вимога про стягнення моральної шкоди є похідною, тому вона також не підлягає до задоволення.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384,390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира 16 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.06.2023.

Головуючий Судді