Справа № 344/4530/21
Провадження № 2/352/46/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В.

представників сторін Бахур Н. В., ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів,

у с т а н о в и в :

Позивач 25.03.2021 звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 158666,41 грн.

Після зменшення розміру позову в межах загальної позовної давності представник позивача просив стягнути з відповідачки безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 146300,86 грн.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідачка є власником нежитлових приміщень А загальною площею 938,3 кв.м та Б загальною площею 405,7 кв.м по АДРЕСА_1 . Дані нежитлові приміщення розміщені на сформованій земельній ділянці комунальної власності площею 1,9627 га з кадастровим номером :01:004:0874 з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. Земельна ділянка, яка 15.11.2017 зареєстрована в Державному земельному кадастрі, на праві власності належить Братковецькій сільській раді Тисменицького району, правонаступником якої є Івано-Франківська міська рада, державна реєстрація права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснена 31.01.2018. Речове право відповідачки на вказану земельну ділянку не зареєстроване. Остання використовує земельну ділянку для обслуговування належних їй на праві власності нежитлових приміщень, однак, згідно інформації ГУ ДПС в Івано-Франківській області за земельну ділянку площею 1,9627 га плату не декларує та не вносить. У позивача відсутня інформація про наявність документів на право користування земельною ділянкою, зокрема щодо укладеного (діючого) договору оренди. 05.11.2020 позивач надіслав відповідачці клопотання з вимогою укласти договір оренди земельної ділянки між Івано-Франківською міською радою та ОСОБА_2 , а також сплатити кошти за користування земельною ділянкою за минулий період. 05.01.2021 відповідачці надсилалась претензія з пропозицією добровільно сплатити кошти за користування земельною ділянкою комунальної власності на території м. Івано-Франківська за період з 01.01.2018 до 31.12.2020. Однак, відповідачка не надала жодної відповіді на клопотання та претензію. Відповідачка зберегла (заощадила) в себе кошти у вигляді орендної плати, що нараховується за володіння і користування земельною ділянкою площею 1,9627 га, чим порушила права та охоронювані законом інтереси Івано-Франківської міської ради. У зв`язку з цим спірні правовідносини регулюються положеннями ст. 1212-1214 ЦК України як зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Згідно ст. 1213 ЦК України у разі неможливості повернути потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Представник відповідача адвокат Дунець О. Я. в поданих суду відзиві та письмових поясненнях позов не визнав, посилаючись на те, що позивач не надав жодних доказів того, що є власником земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0874 у порядку правонаступництва після ліквідації Братковецької сільської ради та має право на звернення до суду з даним позовом. Відповідачка не користується земельною ділянкою, не здійснює ведення фермерського господарства, тому відсутні підстави для застосування ст. 1212-1214 ЦК України. Крім того, позивач неодноразово відмовляв відповідачці у зміні цільового призначення земельної ділянки та відведення її для ведення особистого селянського господарства. Позивач неправильно посилається при розрахунку орендної плати на витяг з нормативної грошової оцінки, що виготовлена без врахування вимог ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» щодо строків, частини 5 ст. 201 ЗК України та Постанови КМУ, так як не враховує затверджену методику розрахунку. Нормативна грошова оцінка, на витяг з якої посилається позивач, виготовлена ще до вступу в дію постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2016 № 831 «Про затвердження Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення». При розрахунку орендної плати за землю сільськогосподарського призначення у 2018-2020 р. не можуть використовуватися нормативно-правові акти, які втратили свою дію 01.03.2017 у результаті прийняття та набрання чинності постановою КМУ від 16.11.2016 № 831. Наданий позивачем витяг від 13.10.2020 № 1213 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0874 не є належним та допустимим доказом у справі, а здійснений позивачем розрахунок орендної плати є необгрунтованим, оскільки базується на нормативно-правових актах, що втратили чинність 01.03.2017. Крім того, в даному випадку згідно чинного законодавства плата за землю у вигляді орендної плати не може здійснюватися, оскільки у відповідачки виник обов`язок зі сплати податку на землю, на якій розташовані належні їй нежитлові приміщення, а не обов`язок зі сплати орендної плати, так як обов`язок зі сплати орендної плати виникне тільки на підставі укладеного договору оренди землі або наявності рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки в оренду. Тому відсутні підстави для стягнення з відповідачки безпідставно збережених ним коштів у вигляді орендної плати. Просив у позові відмовити.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала позов у зменшеному розмірі, просила стягнути з відповідачки безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 146300,86 грн. та витрати по сплаті судового збору. Пояснила, що відповідачка не є власником або постійним користувачем земельної ділянки, тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для відповідачки як землекористувача є орендна плата (пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України). Відповідно до рішення Братковецької сільської ради від 21.12.2017 № 157 «Про затвердження ставок орендної плати на 2018 рік по с. Братківці» при визначенні зазначених ставок сільська рада керувалася технічною документацією з нормативно-грошової оцінки земель с. Братківці Братковецької сільської ради, виготовленою ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», затвердженою рішенням Братковецької сільської ради від 29.12.2013 № 81. На момент розроблення та затвердження вказаної технічної документації чинними являлись саме Методика нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затверджена постановою КМУ від 23.03.1995 № 213 та Порядок нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затверджений спільним наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук України. З урахуванням норми ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» щодо терміну проведення такої оцінки не рідше 5-7 років, зазначена технічна документація є чинною. Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні. Власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0874 є територіальна громада м. Івано-Франківська.

Представник відповідача Мельникович Д. Ю. в судовому засіданні частково визнав заявлений позов на суму 6614,39 грн згідно долученого ним до справи розрахунку орендної плати за 2018-2020 р., здійсненого ТОВ «Консалтингова компанія «АУДИТ ЕКСПЕРТ». Вказаний розрахунок проведений на підставі нормативно-грошової оцінки згідно висновку судової оціночно-земельної експертизи від 07.03.2023, який зроблений на його замовлення та долучений до матеріалів даної цивільної справи. Вказаний експертний висновок установив, що розрахункова величина нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідачки площею 1,9627 га з кадастровим номером :01:004:0874 відповідно до методики нормативно-грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, яка затверджена постановою КМУ від 16.11.2016 № 831, станом на 2018, 2019 та 2020 роки складає 37796,52 грн. Тобто, ставка річної орендної плати 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки становить 2267,79 грн, а не 54378,63 грн, як вказує позивач. Наголосив на недопустимості застосування при розрахунку орендної плати за землю сільськогосподарського призначення у 2018-2020 р. нормативно-правових актів, які втратили чинність 01.03.2017 після набрання чинності постановою КМУ від 16.11.2016 № 831, на підставі яких позивач обчислив розмір орендної плати як безпідставно збережених коштів. Проти часткового задоволення позову на суму 6614,39 грн не заперечував, у решті заявленого позову просив відмовити.

Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Установлено, що відповідачка ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 28.01.2015 є власником нежитлового приміщення А загальною площею 938,3 кв.м та нежитлового приміщення Б загальною площею 405,7 кв.м, які розташовані на АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування (т.1, а.с.19), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.01.2015 (т.1, а.с.18) та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.09.2020 щодо суб`єкта (т.1, а.с.16-17).

Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 1,9627 га з кадастровим номером :01:004:0874 з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, яка розташована на АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки з містобудівного кадастру (т.1, а.с.22-24).

Вказана земельна ділянка сформована як об`єкт цивільних прав, 15.11.2017 земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом з ДЗК про земельну ділянку (т.2, а.с.12-14). Земельна ділянка на праві власності належить Братковецькій сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, правонаступником якої є Івано-Франківська міська рада, державна реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснена 31.01.2018 (т.2, а.с.15).

Згідно витягу із технічної документації від 13.10.2020 № 1213 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 19627 кв.м з кадастровим номером :01:004:0874 становить 906310,49 грн (т.1, а.с.21).

Рішенням від 21.12.2017 № 157 Братковецька сільська рада затвердила ставки орендної плати на 2018 рік по с. Братківці в розмірі 6% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (т.1, а.с.26).

Позивач надіслав відповідачці повідомлення від 05.10.2020 про проведення обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0874 за адресою: АДРЕСА_1 у період з 15.10.2020 по 23.10.2020, яке отримав представник відповідачки 19.10.2020 (т.1, а.с.8 також зв. ст.).

Як вбачається з акту обстеження земельної ділянки за № 342 від 22.10.2020, дана земельна ділянка використовується для обслуговування нежитлових приміщень, власником яких є відповідачка. Рішенням від 06.05.2018 № 181 Братковецька сільська рада відмовила відповідачці в наданні дозволу на складання проекту щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з ведення фермерського господарства на ведення особистого селянського господарства. У департаменті комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради відсутня інформація про наявність документів на право користування обстежуваною земельною ділянкою, зокрема, що стосується укладеного (діючого) договору оренди (т.1, а.с.9-11).

Згідно інформації ГУ ДПС в Івано-Франківській області ОСОБА_2 не декларує та не вносить плату за земельну ділянку площею 1,9627 га з кадастровим номером :01:004:0874 (т.1, а.с.20).

Департамент комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради клопотанням від 05.11.2020 повідомив відповідачку про необхідність оформлення права користування земельною ділянкою на умовах оренди (т.1, а.с.12).

05.01.2021 позивач надіслав відповідачці претензію щодо добровільної сплати безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2018 до 31.12.2020 у розмірі 158666,41 грн (т.1, а.с.13-14).

Згідно уточненого (в межах загальної позовної давності) розрахунку безпідставно збережених коштів за використання земельних ділянок комунальної форми власності на території Івано-Франківської міської територіальної громади за період з 25.03.2018 до 31.12.2020 розмір орендної плати за користування відповідачкою земельною ділянкою становить 146300,86 грн (т.1, а.с.197).

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно ст. 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦКУкраїни застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобовязання з повернення безпідставно набутого, збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна,або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Відсутність хоча б однієї з таких умов виключає можливість застосування ст. 1212 ЦК України.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

Суд установив, що відповідачці на праві власності належать нежитлові приміщення загальною площею 1344 кв.м на АДРЕСА_1 , що розташовані на земельній ділянці комунальної власності площею 1,9627 га з кадастровим номером :01:004:0874 з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. Відповідачка використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів, хоча земельна ділянка використовується для обслуговування належного їй об`єкта нерухомого майна.

Таким чином, відповідачка як фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язана повернути ці кошти власникові земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, які суд згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує в рамках розгляду даної справи.

У рамках розгляду даної справи суд установив, що безпідставне набуття відповідачкою спірної земельної ділянки не є результатом протиправного діяння, а є наслідком законних дій, а саме набуття відповідачкою у власність будівель, які безпосередньо повязані із земельною ділянкою.

Таким чином, оскільки речові права відповідачки на земельну ділянку не реєструвались, остання не набула належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, тому вона використовувала земельну ділянку в спірний період без достатніх правових підстав.

При цьому суд зазначає про помилковість твердження представника відповідача щодо виникнення у відповідачки обов`язку зі сплати податку на землю, на якій розміщені її будівлі, а не сплати орендної плати.

Плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності». Оскільки відповідачка не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для неї як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Саме така правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 02.06.2020 у справі № 922/2417/19.

Щодо визначення розміру коштів, які підлягають стягненню з відповідачки, суд зазначає, що предметом спору в цій справі є стягнення не орендної плати за користування земельною ділянкою, а суми, яка відповідає її еквіваленту і яку відповідачка має сплатити за фактичне користування земельною ділянкою.

Розмір коштів, заявлений позивачем до стягнення, дорівнює розміру недоотриманої місцевим бюджетом орендної плати, яку зобов`язана була сплачувати відповідачка за користування земельною ділянкою.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Крім того, згідно з абз. 1 п. 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Суд зазначає, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер, проводиться вперше відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 № 213 (зі змінами). За результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (ч. 2 ст. 20 Закону України «Про оцінку земель»).

При цьому витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату.

Відповідно до пп. 14 п. 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, до Державного земельного кадастру вносяться, зокрема, такі відомості про земельні ділянки як нормативна грошова оцінка: значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у цьому пункті, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з пп. 8 п. 22 цього Порядку; дата проведення нормативної грошової оцінки земель.

Таким чином, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки не розраховується, а формується автоматично за актуальними даними Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Згідно з п. 286.2 ст. 286 та пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельної ділянки; платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку; при поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Отже, як положення ПК України, так і законодавство про оцінку земель визнають належними доказами на обґрунтування оцінки землі довідку (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки та технічну документацію на земельну ділянку, виготовлену компетентним органом.

Суд установив, що підставою для формування витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0874 стала технічна документація з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту с. Братківці Братковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, яка розроблена ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у 2013 р. відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 № 213 (з урахуванням змін, внесених згідно постанови КМУ від 05.07.2004 № 843) та Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого спільним наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006 №18/15/21/11, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.04.2006 за № 388/12262.

Дана технічна документація затверджена рішенням Братковецької сільської ради від 29.12.2013 № 81, вступила в дію з 01.01.2015 і не втратила чинності станом на даний час.

Вказані обставини підтверджуються інформацією відділу в м. Тисмениця управління в Івано-Франківському районі ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 15.09.2021 (т.1, а.с.74-75).

Суд зазначає що згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, проводиться незалежно від їх цільового призначення не рідше ніж один раз на 5-7 років.

Суд ураховує, що відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 № 1147 «Про затвердження Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок» установлено, що затверджена з урахуванням вимог п. 271.2 ст. 271 Податкового кодексу України до набрання чинності Методикою, затвердженою згідно з пунктом 1 цієї постанови, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, технічна документація із загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення (на відповідній території) є чинною до початку застосування рішення відповідного органу місцевого самоврядування про затвердження нової технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту с. Братківці за 2013 рік, затверджена рішенням Братковецької сільської ради від 29.12.2013 № 81, є чинною, суд приходить до висновку про обґрунтованість наданого позивачем розрахунку суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0874 (т.1, а.с.197), який зроблено, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 906310,49 грн.

Одночасно суд звертає увагу на те, що особа, яка не погоджується із нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки, яка затверджена рішенням ради, наділена правом оскарження рішення сільської ради, яким затверджено технічну документацію щодо нормативної грошової оцінки землі.

Наведене узгоджується з правовим висновком, висловленим Верховним Судом у постанові від 12.11.2018 у справі № 814/789/17.

Однак сторона відповідача, не погоджуючись із нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки, на основі якої позивачем здійснено розрахунок суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки, таким правом не скористалася.

Відповідно до правової позиції ВП ВС, яка міститься в постанові від 09.11.2021 у справа № 905/1680/20, на яку посилався представник відповідача, з огляду на те, що земельним законодавством та ПК України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, які містять інформацію щодо предмета спору в справі.

Представник відповідача надав суду зроблений на його замовлення висновок експертів за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи від 07.03.2023 № 192/23-28/423-430/23-28 (т.1, а.с.161-167), згідно якого розрахункова величина нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0874 відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2016 № 831 (Методика втратила чинність на підставі постанови КМУ від 03.11.2021 № 1147), станом на 2018, 2019 та 2020 роки становить 37796,52 грн.

На звернення представника позивача від 20.03.2023 (т.1, а.с.173-174) ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області надало інформацію, що підставою для формування витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок є діюча технічна документація з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту с. Братківці Братковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, яка розроблена у 2013 році. Розрахунок нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту с. Братківці, визначений Методикою нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2016 № 831, був би можливим за умови розроблення та затвердження нової технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту з 01.01.2017 до 10.11.2021 у встановленому законодавством порядку (т.1, а.с.175-176).

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що представник відповідача поставив питання на вирішення експертизи таким чином, щоб для визначення розрахункової нормативної грошової оцінки земельної ділянки керуватись саме Методикою нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженою постановою КМУ від 16.11.2016 № 831, а не Методикою, чинною на час розроблення і затвердження діючої технічної документації із нормативної грошової оцінки землі, не надавши експертам чинної технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту с. Братківці за 2013 рік, затвердженої рішенням сільської ради від 29.12.2013 № 81; враховуючи вимоги вказаного вище п. 4 постанови КМУ від 03.11.2021 № 1147 щодо чинності затвердженої технічної документації до початку застосування рішення відповідного органу місцевого самоврядування про затвердження нової технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, суд приходить до висновку, що наданий стороною висновок експертизи слід визнати неналежним доказом.

Таким чином, заявлений у рамках даної справи позов про стягнення з відповідачки безпідставно збережених коштів є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на зменшення позивачем розміру позову, враховуючи мінімальну ставку судового збору за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру станом на 2021 р., яка становила 2270 грн, суд стягує з відповідачки на користь позивача 2270 грн судових витрат.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 13 Конституції України, ст. 80, 93, 122-124, 152, 156, 206 Земельного кодексу України, ст. 22, 1212-1214 Цивільного кодексу України, ст. 13, 18, 20 Закону України «Про оцінку земель», Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 № 213 (з урахуванням змін, внесених згідно постанови КМУ від 05.07.2004 № 843), Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженої постановою КМУ від 16.11.2016 № 831, п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 № 1147 «Про затвердження Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок», Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого спільним наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006 №18/15/21/11, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.04.2006 за № 388/12262, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Івано-Франківської міської ради, , безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 146300 (сто сорок шість тисяч триста) грн 86 коп. та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн судових витрат, а всього 148570 (сто сорок вісім тисяч п`ятсот сімдесят) грн 86 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Івано-Франківська міська рада, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, .

Представник позивача: Бахур Наталія Василівна, вул. Набережна, 56, с. Княжолука Долинської ТГ Калуського району Івано-Франківської області.

Відповідачка: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник відповідача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 19.06.2023.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ

>