Справа № 450/5067/23 Провадження № 2-др/450/38/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Качмар М.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, -

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.11.2023 позов ОСОБА_1 був задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 49318,71 грн. по виконавчому провадженню 51193088 та суму судового збору у розмірі 1073,60 грн. та в задоволенні решти позову відмовлено.

11.12.2023 до Пустомитівського районного суду Львівської області звернулася позивач,в якій просила суд, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правову (правничу) допомогу в розмірі 10015,2 грн., мотивуючи це тим, що позивачем у позові було попередньо заявлено про стягнення з відповідача судових витрат, зокрема, витрат на професійну допомогу і вказана заява подана відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України з попереднім (орієнтовним) розрахунком витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи та заяви про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ст. 270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» - додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК (1618-15); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав - суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Суд наголошує, що рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі ( стаття 263 ЦПК України). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

В матеріалах справи відсутня заява позивача щодо зобов`язання надати суду на протязі 5-ти днів з дня ухвалення рішення доказів витрат на правову допомогу.

Суд встановив, що в мотивувальній частині рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.11.2023 судом, крім іншого,було вирішено і позовну вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу, у задоволенні якої було відмовлено з підстав, викладених у мотивувальній частині рішення суду, з вказівкою на відсутність в матеріалах справи документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) необхідних для підтвердження надання правничої допомоги адвокатом, тому судом у вказаному рішенні було вирішено всі позовні вимоги ОСОБА_1 , включаючи витрати на правову допомогу.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення з приводу стягнення з відповідача судових витратна правову допомогу.

Керуючись ст. 10, 141, 246, 263, 270 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», суд, -

постановив:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну (правову) допомогу відмовити.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали .

СуддяД. А. Кукса