ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13120/22

Провадження № 22-ц/4820/1118/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/13120/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Хмельницької обласної спілки споживчих товариства про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання незаконним та скасування Свідоцтва про право власності на квартиру.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В червні 2022 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду із та просили ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати розпорядження Хмельницької обласної спілки споживчих товариств № 82 від 27.12.2002 року про передачу квартири АДРЕСА_1 ; визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 від 27.12.2007 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги вказували, що 15.01.2018 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 яка діяла від себе та від імені та в інтересах ОСОБА_3 був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Лаврентьєвим Ю.В., за змістом якого позивачі безоплатно отримали у власність 2/3 частки нежилого приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , в рівних частках по 1/3 частки кожна.

30.03.1999 року виконавчий комітет Хмельницької міської ради прийняв рішення № 164 про оформлення права власності на багатоквартирний житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 за Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств, на підставі якого 19.04.1999 року управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради видано Хмельницькій обласній спілці споживчих товариств Свідоцтво про право власності на житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно розпорядження Хмельницької обласної спілки споживчих товариств № 82 від 27.12.2002 року квартира АДРЕСА_1 була передана шляхом безоплатної приватизації на праві часткової власності відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які в подальшому отримали Свідоцтво про право власності на вказану квартиру та зареєстрували право спільної часткової власності із внесенням запису в реєстрову книгу за № 39960.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.03.2014 року, ухваленим по справі № 2/2218/7799/11, визнано незаконним та скасовано рішенням виконкому від 30.03.1999 року № 164 про оформлення права власності на житловий будинок за Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та Свідоцтво про право власності Хмельницької обласної спілки споживчих товариств на житловий будинок від 19.04.1999 року, у зв`язку з чим Хмельницька обласна спілка споживчих товариств була позбавлена компетенції на здійснення приватизації квартир цього будинку. В результаті цього квартира АДРЕСА_1 безпідставно була передана шляхом безоплатної приватизації відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , отже відповідачі користуються цим приміщенням безпідставно, оскільки неправомірно отримали право власності на вищевказану квартиру, що прямо порушує право на власність позивачів та інші їх інтереси як співвласників багатоквартирного будинку. Це також унеможливлює повноцінне використання належного співвласникам житлового будинку і всіх його елементів.

Крім цього, позивачі вказували, що проживання в будинку осіб, що не мають жодних законних на це підстав порушує їх право на безпеку, а також підриває та нівелює усі основоположні та фундаментальні принципи будь-якої правової держави: принцип законності та верховенства права, а тому позивачі на підставі ст.ст. 369, 386, 387 ЦК України просили суд ухвалити рішення, яким задоволити їх позовні вимоги.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2023 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що вирішуючи спір, суд в порушення вимог цивільного процесуального законодавства не взяв до уваги обставини, встановлені рішенням Хмельницького міськрайонного суду у цивільній справі №2/2218/7799/11 від 17.03.2014р., яким було визнано незаконним і скасовано рішення Хмельницького міськвиконкому від 30.03.199р. № 164 про оформлення права власності на житловий будинок за Облспоживспілкою, а також визнано недійсним і скасовано Свідоцтво про право власності Облспоживспілки на житловий будинок від 19.04.199р. - яке зазначене як єдина підстава набуття права власності відповідачами на квартиру АДРЕСА_1 . Вказані обставини, на думку апелянта, мають преюдиційне значення для вирішення вказаного спору. Отже, оскільки рішенням суду визнано незаконним та скасовано рішення № 164 про оформлення права власності на багатоквартирний житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , то право власності відповідачів яке є похідним від скасованого права, також підлягає скасуванню.

Також судом проігноровано та не дано відповідної правової оцінки поясненням, викладеним в позові, що проживання в будинку осіб, що не мають жодних законних на це підстав порушує їх право на безпеку, а також підриває та нівелює усі основоположні та фундаментальні принципи будь-якої правової держави : принцип законності та верховенства права.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є власниками в рівних частках на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27.12.2002 року.

Дане Свідоцтво видане на підставі розпорядження Хмельницької облспоживспілки № 82 від 27.12.2002 про безоплатну приватизацію даного нерухомого майна відповідачами.

Позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого 15.01.2018, приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лаврентьєвим Ю.В., належить на праві власності, в рівних частках по 1/3 кожній, нежитлове приміщення площею 48,6 кв.м., яке розташоване в напівпідвальному поверсі в будинку по АДРЕСА_2 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.03.2014 в справі № 2/2218/7799/11 визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 30 березня 1999 року № 164 про оформлення права власності за Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств на житловий будинок по АДРЕСА_2 , визнано недійсним та скасовано Свідоцтво про право власності Хмельницької обласної спілки споживчих товариств на житловий будинок в по АДРЕСА_2 , видане Хмельницьким міським управлінням житлово-комунального господарства 19 квітня 1999 року.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

Згідно з частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 зроблено висновок, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу за відсутності підстав для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За нормами ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статей 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, позивачі набули право власності на нерухоме майно в будинку по АДРЕСА_2 15 січня 2018 року, а відповідачі є власниками квартири в даному будинку з грудня 2002 року, тобто позивачі набули право власності на нерухоме майно в будинку через 16 років після видачі оспорюваних розпорядження Хмельницької облспоживспілки та Свідоцтва про право власності відповідачів на спірну квартиру і на момент видачі оспорюваного правовстановлюючого документу будь-якими правами на нерухоме майно в будинку по АДРЕСА_2 не володіли.

За таких обставин слід дійти висновку, що на час набуття відповідачами права власності на спірну квартиру права позивачів жодним чином не порушувались спірними правочинами.

Крім того позивачами не доведено і даний час порушення їх прав на володіння своїм майном виключно самим фактом набуття відповідачами права власності на спірну квартиру в 2002 році.

Посилання в позові як на підставу позовних вимог, що відповідач ОСОБА_1 чинить перешкоди позивачам у користуванні належним їм на праві власності нерухомим майном, оскільки неодноразово звертався до суду із позовами про скасування права власності позивачів не свідчить про порушення прав позивачів фактом набуття відповідачами права власності на квартиру.

В даному випадку між сторонами існує спір між сторонами щодо користування належним на праві власності відповідачам нерухомим майном, який має вирішуватись у спосіб, передбачений законом, однак визнання недійсним правочинів щодо набуття права власності на нерухоме майно, які були укладені задовго до виникнення спору між сторонами, не може вирішувати даний спір, так як на момент укладення правочинів такого спору не існувало.

Таким чином суд правильно відмовив в позові за його безпідставністю, оскільки позивачами не доведено порушення їх прав набуття відповідачами права власності на спірну квартиру ще в 2002 році, тобто до набуття позивачами права власності на нерухоме майно в 2018 році, а як передбачено ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків щодо не порушення прав позивачів на час ухвалення та видачі оспорюваних правочинів, фактично зводяться до тих же підстав, що і в позові про незаконність набуття відповідачами права власності на спірну квартиру, оцінка яким надана в мотивувальній частині даної постанови.

При цьому колегія суддів вважає, що встановивши, що оспорюваними розпорядчими актами та правовстановлюючим документом не порушуються права позивачів, суд не може давати оцінку законності оспорюваних правочинів, так як вищевказана обставина є самостійною підставою для відмови в позові та в такому випадку суд не може встановлювати обґрунтованість та доведеність позовних вимог щодо їх суті без встановлення порушення прав позивача оспорюваними документами.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги на вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 червня 2023 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова