ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

15 грудня 2023 року

м. Харків

справа № 953/5493/23

провадження № 22-ц/818/2034/23

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Мальованого Ю.М,, Тичкової О.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2023 року, постановлену суддею Бородіною Н.М., -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду від 29 серпня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не мав права відмовляти у видачі судового наказу, оскільки нею були надані відомості щодо місця проживання боржника ОСОБА_2 , а саме копію паспорта ОСОБА_2 , з якого вбачається, що зареєстрованим місцем проживанням останнього є адреса: АДРЕСА_1 .

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_2 .

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Зокрема, пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом (ч.2, 3 ст. 160 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.4-9 ст.165 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Отже, встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи боржника має значення для визначення підсудності справи.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно ч.9 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання до суду заяви 04 липня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

У заяві про видачу судового наказу ОСОБА_1 вказує місце проживання боржника ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .

Як вбачається із копії паспорту ОСОБА_1 , довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, Інформаційної довідки з Реєстру територіальних громад м. Харкова, з 10 червня 2014 року ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , що за територіальністю також віднесено до Київського району м. Харкова.

Відсутність інформації в Реєстрі територіальної громади м. Харкова відносно місця проживання боржника ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , не може вважатися достовірною, оскільки вказаний Реєстр знаходиться у стані формування.

Більш того, як свідчать матеріали справи заявником було долучено до заяви про видачу судового наказу копію паспорту боржника ОСОБА_2 , з якого вбачається, що зареєстрованим місцем проживанням останнього є адреса: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується лише процесуальне питання, а не розглядається справа по суті, підстав для розподілу судового збору за розгляд справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст. 376, п.4 ч.1 ст.379 ст. 381-384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2023 року скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2023 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова