Справа № 761/9848/23
Провадження № 2/761/6476/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

за участі представника відповідача: Мороз С.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» - Мороз Світлани Сергіївни про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» про стягнення пені за договором, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2023 року відкрито провадження у вказаній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Разом з тим, 25.04.2023 року представник відповідача подала клопотання про залишення позовної заяви без руху. Представник обґрунтовує заяву тим, що позивач не сплатила судовий збір, оскільки її вимога не підпадає під дію положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала подане клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом зазначила, що звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Як вбачається з позовних вимог, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача пені на підставі положень ч.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", у зв`язку з простроченням відповідачем виконання умов Договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 19.01.2015 року в частині завершення будівництва житлового будинку.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За пунктами 18, 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Статтею 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Положеннями статті 2 договору передбачено, що продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості.

Тобто, договір купівлі-продажу майнових прав передбачає в подальшому набуття покупцем права власності на квартиру в будинку, який мав бути введений в експлуатацію у другому кварталі 2016 року, а отже на такі правовідносини поширюється дія вказаного Закону.

Пункт 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №755/3509/18 (провадження №61-17721св19) зробив висновок, що Закон України «Про захист прав споживачів» регулює правовідносини, що виникли між сторонами договору купівлі-продажу майнових прав щодо об`єкта нерухомого майна.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» про стягнення пені за договором без руху, оскільки на вимоги, з якими ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, поширюється Закон України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим позивач звільнена від сплати судового збору, а тому клопотання представника відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 187, 259-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» - Мороз Світлани Сергіївни про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» про стягнення пені за договором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.Г. Притула