Справа № 697/898/20
Провадження № 2/697/7/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Канів Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ю.Бі.Ай-КООП», треті особи: ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позову зазначив, що 07.05.2019, близько 21 год. 30 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи службовим автомобілем «Volkswagen LТ 28» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №4/287 від 30.05.2019, знаходився у працездатному стані, рухався по проїжджій частині другорядної автомобільної дороги з с. Озерище, Канівського району, Черкаської області та перебуваючи на перехресті, при виїзді на головну автодорогу зі сполученням «Миронівка-Канів-Софіївка», діючи необережно, в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі Правила дорожнього руху), в редакції що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», ОСОБА_3 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, при виникненні небезпеки для руху, відповідно не зреагував на її зміну, та, порушуючи вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та пункту 16.11 Правил дорожнього руху, згідно з яким «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», виїхав на зазначену автодорогу, не надавши перевагу у русі автомобілю «Renault» Тrаfіс д.н.з. НОМЕР_2 , та допустив зіткнення із зазначеним автомобілем, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки з переломом ребер зліва, травми правої стопи з вивихом плюсневих кісток, саден та крововиливів м`яких тканин голови, саден обох передпліч, які згідно висновку судово-медичної експертизи №02-01/652 від 19.06.2019 відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

ОСОБА_1 виконав всі вимоги законодавства по відшкодуванню шкоди в добровільному порядку.

Проте відповідач проявив байдужість та відмовився відшкодовувати шкоду.

На думку позивача, сума шкоди заподіяної його здоров`ю, може скласти понад суми, що визначена в страховому полісі.

Згідно вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2019 у справі № 697/2284/19 визнано винним водія ОСОБА_3 .

Дані обставини не підлягають доказуванню у відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, якою визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 поніс наступні матеріальні збитки: витрати на лікування в сумі 3 957,00 грн., що підтверджується чеками.

Крім того, він зазнав моральної шкоди, яку приблизно оцінює у 250 000,00 грн.

Моральна шкода для нього полягає у психічних переживаннях, які він переніс під час ДТП, порушення звичного стану життя у зв`язку з відсутністю вести нормальний спосіб життя протягом відновлення ходьби, до теперішнього часу, незручності, які він переносить у зв`язку з вирішенням спору у судовому порядку.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У зв`язку з переліченими вище неправомірними діями зі сторони відповідача, він протягом останнього року зазнав значної моральної шкоди, яка виразилася в емоційних і душевних стражданнях та хвилюваннях, що призвело до загострення отриманих за час своєї життєвої діяльності хвороб. Внаслідок протиправної поведінки відповідача він на деякий час був позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання, як звичайна людина, яка вела досить енергійний спосіб життя, що викликало у нього моральні страждання.

У зв`язку з цією ситуацією, він відчув себе ошуканим, що негативно позначилося на його психічному стані, змусило його сильно нервувати і переживати з приводу існування його сім`ї і внаслідок чого він і його сім`я були позбавлені нормального життєвого спілкування з тими, що оточують їх близькими людьми, також був змушений економити на продуктах харчування і одязі, та ще й при тому, що комунальні послуги виросли в рази. Крім цього, протиправні дії відповідача спричинили порушення його звичайного життєвого укладу, тому що у нього з`явилася необхідність відстоювати свої права у судовому порядку, витрачати на це багато свого часу та оплачувати послуги правничої допомоги, консультуватися з адвокатом.

Вважає для відновлення його моральних страждань та завданої шкоди в цілому буде достатнім сума в розмірі 250 000,00 грн.

Просить суд витребувати у відповідача копії наступних документів: оригінали повідомлення страхувальника від 11.05.2019, лист 1, 2, 3, 4, схеми ДТП; у ФОП ОСОБА_2 оригінал свідоцтва про реєстрацію Volkswagen НОМЕР_3 , поліс АМ № 4946225; в ОСОБА_3 посвідчення водія ОСОБА_3 ; призначити у справі судово-психологічну експертизу; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ю.Бі.Ай-КООП» суму матеріальної та моральної шкоди в розмірі 3 957,00 грн. + 250 000,00 грн. = 253 957,00 грн., сума буде уточнена після проведення судово-психіатричної експертизи та стягнути з відповідача судові витрати та витрати пов`язані з розглядом справи, що складаються з витрат пов`язаних з проведенням експертизи в розмірі, які виставлені установою та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22.05.2020 ОСОБА_4 прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с.81).

07.07.2020 від АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» надійшли пояснення на позовну заяву в яких вказано, що підставою звернення позивача до АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» з позовом зумовлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 19.12.2018 із ФОП ОСОБА_2 за оформленим полісом Серія № АМ/4946225, предметом якого є захист майнових інтересів, пов`язаних із відшкодуванням шкоди, завданої третім особам за наслідками настання цивільно-правової відповідальності водія, який перебував за кермом транспортного засобу, зазначеного в Полісі (в даному випадку т/з «Volkswagen LT» д.н.з. НОМЕР_1 ).

Закон України про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у відповідності до преамбули являється тим спеціальним нормативним актом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі (ст. 4 Закону № 1961-ІV).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Отже, на підставі Полісу АМ/4946225, відносини між позивачем та АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» склалися у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що врегульовані Законом № 1961-ІV.

Зауважують, що при відшкодуванні шкоди в рамках Договору обов`язкового страхування, необхідно враховувати всі норми Закону № 1961-ІV, як ті, що встановлюють гарантоване право на компенсацію матеріальних збитків потерпілій особі, так і зважати на вимоги, що регулюють порядок виплати страхового відшкодування.

В свою чергу, у порядку ст. 35 Закону № 1961-ІV, у відповідності до відомостей погоджених у Полісі № АМ/4946225, позивач в якості потерпілої особи до АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» подав заяву про здійснення відшкодування оціненої шкоди (вид заподіяної шкоди майнова чи нанесена здоров`ю не уточнювалось), надавши документи які встановлювали настання цивільно-правової відповідальності водія ( ОСОБА_3 ) забезпеченого за Полісом АМ/4946225 автомобіля.

Крім того, позивачем всупереч п. 35.2. Закону № 1961-ІV, до заяви на виплату не було долучено документів, які б ідентифікували його особу як потерпілого за наслідками заявленого випадку.

Потім, для ідентифікації виду заявленої шкоди за Полісом АМ/4946225 в ході листування між позивачем та АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» до поданої заяви направлено медичні документи з поставленим клінічним діагнозом (гематома предплечно-плесневих кісток правої ступі, перелом 5-6 ребер зліва без зміщення уламків), що підтверджували травмування позивача за наслідками ДТП 07.05.2019 та понесення у зв`язку із чим витрат з відновлення стану здоров`я та лікування.

Отже, в матеріалах страхової справи зареєстрованої по заявленій події за Полісом АМ/4946225 містяться наступні документи: копії чеків на загальну суму 2 534,00 грн.; копії листів непрацездатності (нечитабельної якості); копії лікарських висновків з історії хвороби (нечитабельної якості).

За таких обставин, заява на відшкодування разом із прикріпленими документами в такому змісті та обсязі для страховика являлись недостатніми для ідентифікації видів заподіяної шкоди та визначення розміру страхового відшкодування.

Тобто, позивач неуважно поставився до рекомендацій АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» щодо необхідності подання в належному вигляді документів встановлюючих розмір заявленої шкоди за Полісом АМ/4946225, а також посвідчувальних особу позивача як сторону договору обов`язкового страхування в статусі потерпілої особи на отримання страхового відшкодування, що призвело до призупинення прийняття рішення.

Тому зауваження позивача про те, що АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» проявило байдужість до заявленого випадку та відмовилось від страхового відшкодування являється неправдивим та необґрунтованим.

Станом на час відкриття провадження у справі, заявлена подія за Полісом АМ/4946225 являється не врегульованою, рішення про відмову не приймалось. АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» не уникає та не відмовляється у понесенні договірного зобов`язання у вигляді здійснення страхового відшкодування, лише із поданим позовом є можливість установити особу позивача та реальний розмір витрат понесених позивачем в результаті ушкодженого здоров`я у ДТП.

В поданій позовній заяві позивач, посилаючись на настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 застрахованої за діючим Полісом АМ/4946225, просить стягнути з АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 253 957,00 грн.

В свою чергу матеріальна шкода складається з 3 957,00 грн. та підтверджується витратними документами з придбання ліків та вартості лікувальних послуг.

Моральна шкода в сумі 250 000,00 грн., яка буде уточнюватися, оскільки заявлено клопотання про призначення судово-психологічної експертизи для визначення у позивача глибини та інтенсивність психотравмуючого впливу за наслідками ушкодження здоров`я у ДТП 07.05.2019.

Дивлячись на зміст вимог, які зазначаються в прохальній частині стосовно моральної шкоди та призначення судово-психологічної експертизи, то вони висуваються до АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» в розріз Законом № 1961-ІV та у протиріч його нормам, які визначають види шкоди та розміри відшкодування у правовідносинах із страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 640/12615/15 від 16.01.2019).

В свою чергу, договір обов`язкового страхування розмежовує страхові суми на два види: шкода, яка заподіюється здоров`ю та шкоду завдану майну, і в залежності від виду шкоди, яка вказується потерпілим в результаті настання застрахованої відповідальності водія, страховик зобов`язується покрити понесені витрати потерпілого в межах установленого ліміту, передбаченого до обраної в Полісі опції, в конкретному випадку за Полісом АМ/4946255: ліміт відповідальності АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становив 200 000,00 грн.

В свою чергу, ліміти відповідальності Страховика передбачені за звернутим Полісом АМ/4946255 повністю відповідати затвердженим розпорядженням НАЦКОМФІНПОСЛУГ розмірам страхових виплат за договорами у сфері обов`язкового страхування, а отже заявлені майнові вимоги позивача до АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» підлягають відхиленню або зміні.

В свою чергу, позивач зазначає, що внаслідок травмування у ДТП з причин правопорушних дій водія т/з «Volkswagen LT», д.р.н. НОМЕР_1 , ним понесено витрати з відновлення стану ушкодженого здоров`я на загальну суму 3 957,00 грн., що підтверджується долученими до позову фіскальними документами, які приймаються страховиком та не оскаржуються.

В такому разі, у відповідності до ст. 23, ст. 24, ст. 26.1 Закону № 1961-ІV, моральна шкода за звернутим договором з обов`язкового страхування, яка максимально може бути покладена на АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» (страховика) як зобов`язальну сторону у правовідносинах із позивачем тільки в межах 5 відсотків від загальної вартості медичних витрат понесених позивачем по факту ушкодженого здоров`я у ДТП.

Обмеження моральної шкоди в розмірі 5% за договором обов`язкового страхування пояснюється тим, що страховик у правовідносинах із потерпілим не порушував його прав та майнових інтересів під час скоєння злочину проти нього, оскільки страховик своїми діями не міг вчинити правопорушення, що призвело до завдання шкоди здоров`ю позивачу, тобто майнові вимоги до страховика зумовлені із розміром страхового відшкодування, яке підлягає узгодженню окремо від деліктного зобов`язання у порядку визначеному Законом № 1961-ІV.

В правовідносинах за договором обов`язкового страхування, страховик не є особою, відповідальною за завдання шкоди, а відтак і особою, на яку покладено цивільну (кримінальну) відповідальність, а є лише гарантом відшкодування шкоди за правилами, визначеними у Законі № 1961-ІV.

Зауваження позивача щодо завдання моральної шкоди позивачу, яку поніс позивач із фізичним болем, яке полягало у переживаннях які переніс позивач під час ДТП та порушенням звичайного стану життя (враховуючи проходження відновлення стану здоров`ю), прямо відноситься до дій винного ОСОБА_3 , як водія т/з «Volkswagen LT» д.р.н. НОМЕР_1 .

Відносно страхового відшкодування, яке має бути сплачено АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» по факту настання застрахованої в порядку Полісу АМ/4946225 цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 , внаслідок завдання шкоди здоров`ю позивачу, то його розмір становить 4 154,85 грн.: 3 957,00 грн. (пряма майнова шкода) + моральна шкода 5 % (197,85), що складатиме = 4 154,85 грн.

Розуміючи обмеженість розміру моральної шкоди, яка компенсується страховиком за умовами Закону № 1961-ІV за рахунок страхового відшкодування, було б вірно, якщо позивач звернувся із позовними вимогами в частині не покритої за договором обов`язкового страхування різниці шкоди до осіб відповідальних у спричиненні його ушкодження здоров`я та порушенні його психологічного стану.

В тому числі, позивачу за рахунок встановленого за договором обов`язкового страхування ліміту відповідальності для шкоду, яка завдана життю та здоров`ю, у порядку вимог Закону № 1961-ІV належить право отримати відшкодування, пов`язане із тимчасовою втратою працездатності, яка до речі упускається позивачем.

Так, позивач долучає до позовної заяви копії листів непрацездатності № 735750, 813639, 828647, 774195, в яких зазначені місце роботи ПрАТ «Канів Риба».

В свою чергу, до зазначених копій листів непрацездатності, позивач, ні до заяви на виплату, ні до позовної заяви, не подав довідки з роботи на підтвердження перебування у трудових відносинах із ПрАТ «Канів Риба» на момент ДТП 07.05.2019, так і відомостей щодо розміру заробітної плати.

За таких обставин, за наявності лише долучених листів непрацездатності, позивачу за рахунок страхового відшкодування має бути сплачена матеріальна допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, затвердженої законодавством на момент ДТП.

Так, у відповідності до зафіксованих в листах непрацездатності даних про перебування позивача на стаціонарному лікуванні, загальна кількість днів перебування позивача у стані непрацездатності від наслідків події з 07.05.2019 30.08.2019 (останній листок непрацездатності за № 774195) складало 120 днів, мінімальна заробітна плата станом на квітень 2019 року дорівнювала 4 173,00 грн., отже дану суму множимо на 4 місяці (округляємо 120 днів), отримаємо втрачений дохід в сумі 16 692,00 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, за відсутності відомостей з офіційної роботи позивача, з урахуванням умов ст.ст. 23, 24, 25, 26.1 Закону № 1961-ІV, за наслідками ДТП 07.05.2019, позивачу за рахунок передбаченого в договорі обов`язкового страхування страхового ліміту за шкоду завдану здоров`ю, належить до виплати страхове відшкодування в сумі 20 846,85 грн. (4 154,85 грн., що складається з прямої майнової шкоди та моральної шкоди 5% + 16 692,00 грн. шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим).

Вимоги позивача, що висуваються до АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» в частині моральної шкоди в сумі 250 000,00 грн. у зв`язку із призупиненням АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» прийняття рішення по заявленому за Полісом випадку АМ/4946225, із подальшим уточненням після отримання судово-психологічної експертизи з визначення у позивача психологічного стану пов`язаного із неотриманням страхового відшкодування, підлягають або зміні, або відхиленню як такі, що не узгоджуються із умовами Закону 1961-ІV та не відносяться до складу зобов`язань, які сплачуються страховиком за рахунок страхового відшкодування.

Зокрема, повідомляють, що вони не відмовляються врегулювати спір та здійснити страхове відшкодування на умовах Закону № 1961-ІV в рамках судового провадження в сумі 20 846,85 грн., яке може бути переглянуте в разі надання позивачем всіх документів та відомостей з заробітної плати з місця офіційної роботи.

З огляду на вказані обставини, просять відхилити позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» в частині стягнення моральної шкоди в сумі 250 000,00 грн. повністю у зв`язку із їх безпідставністю та недоведеністю; зауважити про необхідність ОСОБА_1 подати до АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» із супровідним листом про долучення документів з місця роботи відомостей про отримання заробітної плати за останні шість місяців включно травень 2019 року; в разі неподання документів з отримання доходу, затвердити страхове відшкодування до сплати АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» на користь ОСОБА_1 в сумі 20 846,85 грн.; запропонувати ОСОБА_1 змінити позовні вимоги в частині моральної шкоди та подати на різницю відшкодування моральної шкоди до осіб, які мають пряме відношення до випадку, а також виключити МТСБУ як невідповідного учасника за даним предметом позову; з`ясувати підстави залучення МТСБУ до позовної заяви в якості третьої особи, коли всі сторони обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначені, а Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу, оформленого за Полісом АМ/4946225 мав статус чинного; стягнути з ОСОБА_1 витрати, понесені АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» в результаті підготовки та направлення примірника пояснення по справі до МТСБУ як безпідставно залученої сторони до судового провадження у сумі у відповідності до додатку розрахунку суми фактичних витрат, здійснених на момент подання пояснень, які в подальшому будуть уточнюватися та змінюватися з кожним процесуальним документам направленого до МТСБУ; інші витрати пов`язані із розрахунком справи розподілити в залежності від розглянутої справи (т.1 а.с.101-109).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 31.07.2020 задоволено клопотання позивача про витребування доказів; витребувано у АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» оригінали повідомлення страхувальника від 11.05.2019 та лист 1, 2, 3, 4 схеми ДТП, яка відбулася 07.05.2019 близько 21 год. 30 хв. при виїзді на головну автодорогу зі сполученням «Миронівка-Канів-Софіївка» за участі автомобілів «Volkswagen LT 28» д.н.з. НОМЕР_1 та «Renault» Trafic д.н.з. НОМЕР_2 ; витребувано у ФОП ОСОБА_2 оригінал свідоцтва про реєстрацію Volkswagen НОМЕР_4 , поліс АМ № 4946225; витребувано у ОСОБА_3 посвідчення водія (т.1 а.с.138).

18.08.2020 від АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» на виконання ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області про витребування доказів надійшли: оригінал повідомлення страхувальника від 11.05.2019 та лист 1, 2. 3, 4, схеми ДТП, копія страхового акту про виплату страхового відшкодування (т.1 ст.147-153).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08.10.2020 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бовшика М.Ю. та призначено у справі судову психологічну експертизу на вирішення якої поставлено питання: Яка глибина та інтенсивність психотравмуючого впливу у зв`язку з перенесеною 07.05.2019 ДТП на особистість ОСОБА_1 .? Яка глибина та інтенсивність психотравмуючого впливу згідно зазначеної ситуації в грошовому виразі? Провадження у справі зупинено (т.1 а.с.159-161).

10.11.2020 Черкаське відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повернув без виконання ухвалу суду від 08.10.2020 у зв`язку з тим, що на даний час в штаті Черкаського відділення КНДІСЕ відсутній судовий експерт з експертної спеціальності 14.1 «Психологічні дослідження» (т.1 а.с.164).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.11.2020 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 16.12.2020 (т.1 а.с.166).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.12.2020 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бовшика М.Ю. та призначено у справі судову психологічну експертизу на вирішення якої поставлено питання: Яка глибина та інтенсивність психотравмуючого впливу у зв`язку з перенесеною 07.05.2019 ДТП на особистість ОСОБА_1 .? Яка глибина та інтенсивність психотравмуючого впливу згідно зазначеної ситуації в грошовому виразі? Провадження у справі зупинено (т.1 а.с.172-174).

09.02.2023 Черкаське відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повернув без виконання ухвалу суду від 16.12.2020 у зв`язку з несплатою рахунку № 2731 від 09.12.2022 за проведення судової психологічної експертизи (т.1 а.с.187).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2023 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 28.02.2023 (т.1 а.с.189).

Підготовчі судові засідання неодноразово відкладалися за клопотанням представника позивача адвоката Бовшика М.Ю.

31.03.2023 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бовшика М.Ю. надійшла заява з проханням виключити з числа третіх осіб ФОП ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України; замінити неналежного відповідача ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» на належного ФОП ОСОБА_2 ; пункти 6, 7 позовної заяви змінити та викласти в такій редакції: «6. Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 250 000,00 грн., сума якої буде уточнена після проведення судово-психологічної експертизи. 7. Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати та витрати, пов`язані з розглядом справи, що складаються з: витрат пов`язаних з проведенням експертизи в розмірі, який буде виставлений експертною установою; витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн. (т.1 а.с.218-219).

Відповідно до п.2.3 підпункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, розпорядження Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 32 від 10.04.2023, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 у відставку та з метою недопущення порушення строку розгляду справи, 10.04.2023 було проведено повторний автоматичний розподіл справи та згідно протоколу про повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями від 10.04.2023, справу передано для подальшого розгляду судді Скирді Б.К. (т.1 а.с.232, 233).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2023 (суддя Скирда Б.К.) справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с.235).

Підготовчі судові засідання неодноразово відкладалося за клопотанням представників сторін.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20.07.2023 задоволено клопотання представника позивача адвоката Бовшика М.Ю. Виключено з числа третіх осіб ФОП ОСОБА_2 та Моторне (транспортне) страхове бюро України; замінено неналежного відповідача ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на належного ФОП ОСОБА_2 ; прийнято зміну позовних вимог в редакції представника позивача від 31.03.2023 (т.2 а.с.28-30).

07.09.2023 від представника позивача адвоката Бовшика М.Ю. надійшло клопотання з проханням призначити у справі судово-психологічну експертизу на вирішення якої поставити наступні питання: визначити яка глибина та інтенсивність психотравмуючого впливу згідно зазначеної ситуації на особистість ОСОБА_1 ; оцінити глибину та інтенсивність психотравмуючого впливу згідно зазначеної ситуації в грошовому виразі (т.2 а.с.36).

03.10.2023 від представника відповідача адвоката Хорошун О.В. надійшла заява в якій ОСОБА_2 та вона, як його представник, не погоджуються з клопотанням про призначення експертизи, оскільки даний висновок експерта міг бути наданий стороною позивача до подання позову в додатках, до початку підготовчого судового засідання чи в ньому, однак не був наданий. ДТП сталася 07.05.2019. ОСОБА_2 не був учасником даної пригоди, тому позовні вимоги не визнає. Проти призначення експертизи заперечує (т.2 а.с.42).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.10.2023 в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бовшика Миколи Юрійовича про призначення судово-психологічної експертизи відмовлено (т.2 а.с.45-48).

08.11.2023 від представника позивача адвоката Бовшика М.Ю. надійшла заява в якій пояснив, що заявою від 30.03.2023 було уточнено позовні вимоги та зазначено, що моральну шкоду, яку заподіяно позивачу ушкодженням здоров`я слід стягнути з ФОП ОСОБА_2 , як з роботодавця, так як заподіювачем шкоди на той час був водій ОСОБА_3 , що працював у відповідача. Щодо розміру шкоди вважає, що моральна шкода визначена ними вірно, так як ОСОБА_1 на той час виконував обов`язки керівника підприємства ПрАТ «Канівриба» і після перелому ноги, що виникло в причинно- наслідковому зв`язку з ДТП, він втратив нормальний спосіб життя, постійно і до цього часу, а це тривалий час, йому потрібно доказувати, що йому потрібні були кошти для відновлення здоров`я, відчув себе ошуканим, а винуватець ДТП взагалі відмовився надавати допомогу. Тому розмір шкоди вважає обґрунтованим та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (т.2 а.с.53-54).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.56-57).

06.12.2023 від представника відповідача адвоката Хорошун О.В. надійшли додаткові пояснення в яких вона зазначила, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом не визначено якими доказами доводити моральну шкоду. Це може бути довідка психолога, або висновок психологічного дослідження, або показання свідків чи інші докази. Нерідкими є випадки, коли потерпілі заявляють про моральну шкоду, не надаючи жодних доказів на її підтвердження. Задоволення такої вимоги залишається на розсуд судді, який буде розглядати справу. Як правило, за відсутності будь-яких доказів в стягненні моральної шкоди суд відмовляє.

Складаючи позовну заяву про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, позивач не вказує в чому саме полягають його душевні страждання, та в чому полягає та якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, не зазначено обставини, з яких він виходив, обраховуючи розмір моральної шкоди, та які докази це підтверджують. Важливою складовою такої позовної заяви є наявність причинного зв`язку між шкодою й протиправним діянням відповідача.

ОСОБА_2 хоч і зареєстрований як фізична-особа підприємець, але він за віком є пенсіонером, в складі його сім`ї входять дружина, яка теж є пенсіонером та хвора донька з інвалідністю, на лікування якої йде практично весь сімейний бюджет.

З позовних вимог заявлених до страхової компанії та в зв`язку з заміною страхової компанії як неналежного відповідача на належного фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 можливо лише припустити, що позивач просить стягнути вже з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 120 000,00 грн.

Ця вимога не є обґрунтованою з точки зору арифметичних обрахунків та доказів наданих суду на підтвердження позовних вимог. Крім цього, така сума є непосильно великим тягарем для відповідача ОСОБА_2 , який і так з великими потугами зводить кінці з кінцями, щоб можна було допомогти своїй хворій доньці.

Просить суд ухвалити рішення яким вимоги позивача до відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення (т.2 а.с.72-74).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, свої інтереси в суді доручив представляти адвокату Бовшику М.Ю.

Представник позивача адвокат Бовшик М.Ю. в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання з проханням розглянути справу без його участі та повідомив, що після ухвалення судового рішення протягом встановленого процесуальним законом строку будуть подані підтверджуючі документи витрат позивача ОСОБА_1 на професійну правову допомогу (т.2 а.с.75).

Відповідач ФОП ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, свої інтереси в суді доручив представляти адвокату Хорошун О.В.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_2 адвокат Хорошун О.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі як представника відповідача з урахуванням попередньо наданих пояснень, клопотання про приєднання доказів та додаткових пояснень (т.2 а.с.74).

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, пояснень не надавав.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2019 у справі № 697/2284/19 визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних доходів громадян, що буде становити 3400,00 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами. Цивільний позов заявлений не був (т.1 а.с.24-25).

З листа-1 Повідомлення страхувальника про подію з транспортним засобом від 11.05.2019 вбачається, що ОСОБА_1 повідомив ПрАТ «Європейський страховий альянс» про ДТП між забезпеченим транспортним засобом RENAULT Trafic державний номер НОМЕР_2 та транспортним засобом Volkswagen LT 28 державний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.13).

З Листа-2 Пояснення щодо виникнення дорожньо-транспортної пригоди 07.05.2019 о 23 год. 00 хв. від 11.05.2019 вбачається, що ОСОБА_1 надав пояснення наступного змісту: 07.05.2019 близько 23:00 год. керував транспортним засобом по головній дорозі в напрямку м. Канів, не змінюючи напрямку руху та смуги руху по а/д Миронівка-Канів-Софіївка, перехрестя с. Озерище, Р-09 на 21 км Канів-Софіївка зі швидкістю приблизно 90 км/год і раптово на перехресті виїзд на головну дорогу з с. Озерище виїхав автомобіль Volkswagen LT 28 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 . Він не встиг застосувати екстрене гальмування, так як не мав технічної можливості. Винним себе не визнає (т.1 а.с.14).

Відповідно до Полісу № АМ/5467912 від 25.09.2018, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс», забезпечений транспортний засіб Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_2 (т.1 а.с.20).

Відповідно до Полісу № АМ/4946225 від 06.12.2018, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП», забезпечений транспортний засіб Volkswagen LT28, д.н.з. НОМЕР_1 (т.1 а.с.22).

З заяви від 18.11.2019 вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» для відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с.29).

У відповідь на заяву ОСОБА_1 , АТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» направили листа № 2254 від 28.12.2019 для надання додаткових документів для можливості прийняття рішення щодо страхового відшкодування (т.1 а.с.31).

З заяви ОСОБА_1 від 16.03.2020 вбачається, що він направив до ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» оригінали фіскальних чеків на підтвердження понесених витрат на лікування, належним чином посвідчені повні двосторонні копії лікарняних листів непрацездатності за період лікування та флюорографічні зйомки перелому ноги внаслідок ДТП (т.1 а.с.37).

З наданих чеків встановлено розмір витрат ОСОБА_1 на лікування, який становить 3 957,00 грн. (т.1 а.с.41).

З листів непрацездатності вбачається, що ОСОБА_1 з 08.05.2019 по 13.05.2019 перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційного підприємстві «Черкаська обласна лікарня», а з 14.05.2019 по 04.09.2019 перебував на амбулаторному лікуванні в Канівській центральній районній лікарні (т.1 а.с.45-48).

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5629 вбачається, що ОСОБА_1 було поставлено наступний діагноз: Закритий перелом 1-5 плюсневих кісток правої стопи в суглобі, лісфранка зі зміщенням уламків, ЗТОГК, забій грудної клітки, ЗЧМТ, струс головного мозку, множинні садна голови та кінцівок (т.1 а.с.50).

Також факт перебування ОСОБА_1 на лікуванні після ДТП підтверджено копією з медичної картки (т.1 а.с.56-64).

З листа № 953 від 30.06.2020 АТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» вбачається, що страхова компанія повідомила ОСОБА_1 про необхідність надання додаткових документів (т.1 а.с.114-115).

З страхового акту № 405-0793/20 від 09.07.2020 вбачається, що АТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» погодила ОСОБА_1 до виплати 20 846,85 грн. страхового відшкодування (т.2 а.с.136).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

Потерпілий має подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди внаслідок ДТП, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1172 та 1187 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Така ж правова позиція висловлена й у постановах Верховного Суду, від 25 листопада 2020 року (справа № 760/28302/18-ц) та від 02 листопада 2020 року (справа № 133/1238/17).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано смертю фізичної особи.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, обов`язок доведення вини, власника або володільця джерела підвищеної небезпеки покладено саме на власника або володільця джерела підвищеної небезпеки.

Аналогічна правова позиція висловлена у висновках Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 листопада 2018 року (справа №336/3665/16-ц).

Як наголошено в абз.3 п.6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Згідно з ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди є шкодою, заподіяною джерелом підвищеної небезпеки. В матеріалах справи відсутні докази того, що така шкода заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, у зв`язку з чим вона підлягає відшкодуванню.

Оскільки шкода була заподіяна працівником відповідача під час виконання ним трудових обов`язків, що не заперечується сторонами, відповідальність за заподіяння такої шкоди має покладатись саме на відповідача.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, який згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.

При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. 3, 5, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (п. 64, заява N 40450/04, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецеденту практику Європейського суду з прав людини.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Як вбачається з матеріалів, вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2019 у справі № 697/2284/19 визнано винним водія ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Як вбачається зі змісту вироку, обвинувачений ОСОБА_3 , 07.05.2019, близько 21 год. 30 хв., керуючи службовим автомобілем «Volkswagen LТ 28» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №4/287 від 30.05.2019, знаходився у працездатному стані, рухався по проїжджій частині другорядної автомобільної дороги з с. Озерище Канівського району Черкаської області та перебуваючи на перехресті, при виїзді на головну автодорогу сполученням «Миронівка-Канів-Софіївка» діючи необережно, в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі Правила дорожнього руху), в редакції що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», ОСОБА_3 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, при виникненні небезпеки для руху, відповідно не зреагував на її зміну, та, порушуючи вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та пункту 16.11 Правил дорожнього руху, згідно з яким «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», виїхав на зазначену автодорогу не надавши перевагу у русі автомобілю "Renault" Тrаfіс д.н.з. НОМЕР_2 , та допустив зіткнення із зазначеним автомобілем, внаслідок чого водій вказаного автомобіля ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки з переломом ребер зліва, травми правої стопи з вивихом плюсневих кісток, саден та крововиливів м`яких тканин голови, саден обох передпліч, які згідно висновку судово-медичної експертизи №02-01/652 від 19.06.2019 відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 16.11 Правил дорожнього руху України та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді отримання потерпілим ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2019 встановлено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, внаслідок якого потерпілий ОСОБА_1 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

На час вчинення ДТП ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 та виконував свої професійні обов`язки водія, що сторонами не заперечується.

Тому у відповідності до положень ст. 1172 ЦК України, саме на ФОП ОСОБА_2 , як на роботодавця, покладається обов`язок відшкодувати шкоду, в даному випадку моральну, завдану його водієм ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_1 , внаслідок скоєння ДТП.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди в сумі 250 000 грн., позивач посилається на те, що внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду, яка виразилася в емоційних і душевних стражданнях та хвилюваннях, що призвело до загострення отриманих за час своєї життєвої діяльності хвороб. Внаслідок протиправної поведінки відповідача він на деякий час був позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання, як звичайна людина, яка вела досить енергійний спосіб життя, що викликало у нього моральні страждання. У зв`язку з цією ситуацією, він відчув себе ошуканим, що негативно позначилося на його психічному стані, змусило його сильно нервувати і переживати з приводу існування його сім`ї і внаслідок чого він і його сім`я були позбавлені нормального життєвого спілкування з тими, що оточують їх близькими людьми, також був змушений економити на продуктах харчування і одязі, та ще й при тому, що комунальні послуги виросли в рази. Крім цього, протиправні дії відповідача спричинили порушення його звичайного життєвого укладу тому, що у нього з`явилася необхідність відстоювати свої права у судовому порядку, витрачати на це багато свого часу та оплачувати послуги правничої допомоги, консультуватися з адвокатом. Всі ці обставини призвели до зміни його нормального способу життя.

Так, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що позивачу ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 07.05.2019 спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості та він має право на відшкодування моральної шкоди, завданої ДТП. З огляду на те, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди винуватець пригоди ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , що сторонами не заперечується, суд приходить до переконання, що обов`язок щодо відшкодування шкоди слід покласти саме на роботодавця.

Суд враховує, що в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди позивач безперечно зазнав душевних хвилювань, внаслідок чого порушуються нормальні життєві зв`язки та створюються для нього негативні наслідки, що полягають у необхідності проходження ним лікування (стаціонарного та амбулаторного), а також необхідністю докладати додаткових зусиль для організації свого побуту. При цьому, будь-яких дій спрямованих на відшкодування заподіяної шкоди під час дорожньо-транспортної пригоди зі сторони відповідача ФОП ОСОБА_2 здійснено не було, що також безперечно спричиняли позивачу додаткові моральні страждання.

Таким чином, факт заподіяння моральної шкоди позивачу на думку суду є доведеним і очевидним. Однак, вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд виходить з наступного.

Згідно роз`яснень, наведених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами... можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду висловлену у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Як вбачається зі змісту уточненої позовної заяви, позивач попередньо визначив розмір завданої йому моральної шкоди у грошовому еквіваленті 250 000, 00 грн. та вказав, що оскільки не є відповідним фахівцем, тому не може оцінити моральну шкоду в грошовому виразі.

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного та фізичного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. І такий розмір визначається судом, виходячи з конкретних обставин справи.

В даному випадку, з досліджених у справі доказів стає зрозумілим, що найбільш психотравмуючим випадком для позивача є дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 07.05.2019.

Суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав ОСОБА_1 , характер вимушених змін у життєвих стосунках та зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану. Також при визначенні моральної шкоди суд враховує ставлення відповідача до події, а саме те, що він будь-яких дій спрямованих на відшкодування позивачу заподіяної шкоди під час дорожньо-транспортної пригоди не здійснював.

Водночас, суд також звертає увагу й на докази, які надані представником відповідача адвокатом Хорошун О.В. на підтвердження матеріального становища та стану здоров`я ФОП ОСОБА_2 . Так, ОСОБА_2 , хоч і зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак він є пенсіонером за віком, що підтверджується копією його пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 (т.2 а.с.67), потребує лікування, що вбачається з наданої виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (т.2 а.с.70). В його склад сім`ї входять дружина, яка теж є пенсіонером, що підтверджується копією її пенсійного посвідчення серії НОМЕР_6 (т.2 а.с.67) та хвора донька з ІІ групою інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 640901 (т.2 а.с.66) та випискою 8089 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, терапевтичного відділення радіаційного захисту населення (т.2 а.с.68), консультативним висновком спеціаліста (т.2 а.с.69).

Отже, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням встановлених судом обставин справи та характеру спірних правовідносин, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення заявленого розміру моральної шкоди до 20 000 гривень, що є достатнім та співмірним із тривалістю порушень прав позивача та характером завданої йому зі сторони відповідача моральної шкоди, що буде достатнім та необхідним для компенсації перенесених моральних страждань ОСОБА_1 , не поставить в край тяжкий матеріальний стан відповідача та не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача.

Разом з тим, згідно з ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була забезпечена за полісом АТ Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4946225 від 06.12.2018, відповідно до якого страхова сума за шкоду заподіяну життю і здоров`ю визначена в сумі 200 000,00 грн. (т.1 а.с.111).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи письмових пояснень АТ Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» від 01.07.2020 № 462 вбачається, що страховик, керуючись ст. 23, 24, 25, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», прийняв рішення про страхову виплату ОСОБА_1 в загальній сумі 20 846,85 грн., з яких: 4 154,85 грн., що складається з прямої майнової шкоди (3 957,00 грн.) та моральної шкоди 5% (197,85 грн.) та 16 692,00 грн. шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим (т.1 а.с.106-108), що також не заперечується позивачем (т.2 а.с.24-25).

Тобто, позивачем визнано факт сплати йому страховою компанією в рахунок відшкодування моральної шкоди 197,85 грн.

Отже, враховуючи розмір отриманого позивачем страхового відшкодування за моральну шкоду, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 19 802,15 грн. (20 000 грн. 197,85 грн. = 19 802,15 грн.), що становить різницю між визначеним судом розміром моральної шкоди та сплаченою страховою компанією грошовою сумою на відшкодування моральної шкоди.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Крім цього, як вбачається з письмового клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бовшика М.Ю., ним заявлено про намір подати докази сплати правової допомоги протягом 5 днів після проголошення рішення, у відповідності до абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України (т.2 а.с.75).

Як визначено ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 необхідно подати докази щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-83, 89, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 19 802,15 грн. (дев`ятнадцять тисяч вісімсот дві гривні, 15 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Позивачу ОСОБА_1 протягом п`яти днів після ухвалення рішення подати до суду докази щодо розміру понесених ним судових витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 18.12.2023.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ФОП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Третя особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий; зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий Б . К . Скирда