ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

15 грудня 2023 року

м. Харків

Справа № 635/4875/23

Провадження № 22-ц/818/2183/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , на рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2023 року, ухвалене суддею Пілюгіною О.М., -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обгрунтування позову зазначає, що він згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником автомобіля Renault Kanqoo, номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль зареєстрований у Нідерландах. На вказаному автомобілі він приїхав до України та залишив у користування брату ОСОБА_5 21 липня 2020 року о 17:20 на автодорозі Харків-Чугуїв сталася дорожньо-транспортна подія за участі автомобіля Mitsubisi Lancer номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та Renault Kanqoo, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення №635/9403/21 за ст.124 КУпАП винним у вчиненні ДТП визнаний ОСОБА_2 . Відповідно до висновку експерта № 11624 від 26 серпня 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Kanqoo, номерний знак НОМЕР_3 складає 86484,52 гривні, що перевищує вартість самого транспортного засобу, вартість якого без пошкоджень на дату ДТП складає 45761,26 гривень. На момент оцінки враховувалась вартість авто виходячи з курсу НБУ за 1 євро 31,5908 гривень, станом на 05.06.2023 курс НБУ за 1 євро складає 39,346 гривень, тобто збільшився на 7,7552 гривень, тобто майже на 25%. Таким чином, з урахуванням інфляції вартість автомобіля складає 56995,14 гривень = 45761,26:31,5908х39,346. франшиза за договором складає 2600 гривень. Він не отримав від Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» страхове відшкодування, оскільки страхова компанія вважає, що він не є власником транспортного засобу. Крім того, йому спричинена моральна шкода у розмірі 30 000грн., оскільки він не мав можливості своєчасно виїхати за межі України та сплатив штраф за рішенням митних органів, змушений був приїхати до м. Харкова щоб оформити документи (ідентифікаційний номер, рахунок у банку) для отримання страхового відшкодування, у зв`язку з чим змушений був брати позачергову відпустку, втрачати додатковий заробіток, знаходитись тривалий час у різних видах транспорту під час дороги до м. Харкова та у зворотню сторону.

З урахування викладеного просить суд:

стягнути з відповідача ТОВ СК «Альфа-Гарант» на його користь суму матеріальної шкоди в розмірі 54395,14грн.;

стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь суму франшизи в розмірі 2600грн. та суму моральної шкоди в розмірі 30 000грн.;

стягнути солідарно з відповідачів суму судових витрат, а саме, судовий збір у розмірі 1073,60грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2023 року позов ОСОБА_6 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , в особі представника ОСОБА_3 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію він є власником транспортного засобу Renault Kanqoo, номерний знак НОМЕР_1 , тому він має право на виплату страхового відшкодування у зазначеному ним розмірі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_8 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів, що він є власником пошкодженого транспортного засобу, а тому відсутні підстави для відшкодування матеріальної шкоди. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження цих вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ СК «Альфа-Гарант» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що позивачем не було додано до заяви про страхове відшкодування документів передбачених п.35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме документів що б надавали позивачу право на отримання страхового відшкодування.

Що стосується наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, то із його змісту вбачається, що власник цього реєстраційного свідоцтва не може бути визнаний реєстраційним свідоцтвом як власник транспортного засобу.

Крім того, зазначений транспортний засіб є фізично знищеним. У такому випадку власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Між тим, позивач просить відшкодувати йому повну ринкову вартість зазначеного транспортного засобу, залишаючи при цьому собі залишки пошкодженого автомобіля.

Позивачем не надано звіту щодо вартості залишків пошкодженого транспортного засобу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведно, що він є власником автомобіля Renault Kanqoo, номерний знак НОМЕР_3 . Крім того, вимога щодо стягнення вартості автомобіля на день ДТП не ґрунтується на нормах закону. При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вартості залишків автомобіля.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то позивачем не надано жодного доказу на підтвердження викладених обставин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 21 липня 2020 року о 17:20 на автодорозі Харків-Чугуїв сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Mitsubisi Lancer номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та Renault Kanqoo, номерний знак НОМЕР_3 .

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення №635/9403/21 за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаного ДТП.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Під час ДТП транспортний засіб Renault Kanqoo, номерний знак НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження.

Відповідно до висновку експерта № 11624 від 26.08.2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Kanqoo, номерний знак НОМЕР_3 складає 86484,52 гривні, ринкова вартість автомобіля без пошкоджень на дату ДТП складає 45761,26 гривень, що є вартістю матеріального збитку.

Автомобіль Renault Kanqoo, номерний знак НОМЕР_3 , застрахований за полісом № АР/7663278 на період з 28.03.2020 по 27.03.2021 в ПАТ «НАСК «Оранта», страхувальник ОСОБА_5 .

Автомобіль Mitsubisi Lancer номерний знак НОМЕР_2 , застрахований за полісом № 126833395 на період з 07.02.2020 по 06.02.2021 в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», страхувальник ОСОБА_2 .

На підтвердження права володіння транспортним засобом Renault Kanqoo, номерний знак НОМЕР_3 , позивач надав копію перекладу сторінки посвідчення про реєстрацію, що видане Національною агенцією дорожнього руху Європейський союз/Нідерланди, де зазначено, що власник цього реєстраційного свідоцтва не може бути визначений реєстраційним свідоцтвом як власник транспортного засобу. Під кодом С.1.1 вказано ОСОБА_9 .

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Разом з тим, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до положень ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон).

Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п.9.1. ст.9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Пунктом 33.1 ст.33 Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний:

дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди;

вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди;

поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси;

невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно п.331.1 ст.331 Закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Відповідно до положень ст.34 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п.35.1 ст.35 Закону).

До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності) (п.35.2 ст.35 Закону).

Статтею 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як вбачається із наданого позивачем перекладу посвідчення про реєстрацію №, видане Національною агенцією дорожнього руху Європейський союз/Нідерланди, в п.С4 зазначено: «власник цього реєстраційного свідоцтва не може бути визначений реєстраційним свідоцтвом як власник транспортного засобу».

Позивачем не надано безспірних доказів, що саме цей документ посвідчує реєстрацію автомобіля за ним саме як власником. Також, останнім не вказано, що означає код С.1.1, вказаний у посвідченні і не доведено, що особа на прізвище ОСОБА_9 вказана саме як власник транспортного засобу

Крім того, позивачем не надано документів, які б підтверджували його права на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, тощо).

З цих ж самих підстав страховою компанією було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування (а.с.81), і ця відмова позивачем не оскаржувалась.

Також колегія суддів звертає увагу на те, згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Матеріали справи свідчать, що автомобіль Renault Kanqoo, номерний знак НОМЕР_3 є фізично знищеним.

Натомість позивач просить стягнути суму вартості автомобіля на день ДТП, що не ґрунтується на нормах закону, оскільки в такому випадку власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вартості залишків автомобіля.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для відшкодування страховою компанією позивачу матеріальної шкоди.

Вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди та франшизи не підлягають задоволенню також із наведених вище підстав за недоведеністю того, що ОСОБА_7 є власником транспортного засобу Renault Kanqoo, номерний знак НОМЕР_3 .

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення, яке ухвалено з дотримання вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст.ст.374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2023 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова