Справа № 274/7469/23 Провадження № 2/0274/1729/23 РІШЕННЯ
13.12.2023 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство "Бердичівська міська лікарня" Бердичівської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення,
І. Короткий зміст позовних вимог
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 отримав тупу поєднану травму тіла у вигляді: внутрішньосуглобового перелому стернального кінця ключиці праворуч, закритого перелому обох кісток лівої гомілки, підшкірні крововиливи лівої гомілки та правої половини грудної клітки, забійні садна голови, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як така, що не є небезпечними для життя, але призвела до тривалого розладу здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.3, п. 18.1, п. 18.4 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Згідно інформації КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради від 20.04.2023 потерпілий від злочину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14.03.2023 по 04.04.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у ВАІТ та травматологічному відділенні КНП «Бердичівська МЛ» (21 ліжко-днів). Загальна вартість його лікування становить 23 572,92 грн.
Таким чином, кошти у розмірі 23 572,92 грн, витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підлягають стягненню з ОСОБА_1 , оскільки надання медичних послуг здійснювалося за програмою медичних гарантій пацієнтам та оплачено Національною службою здоров`я України.
Разом з тим, відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ні у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ні після набрання законної сили ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.06.2023 у справі №274/2506/23.
Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою суду від 27.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
11.12.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій прокурор зазначає, що відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Просить суд позовні вимоги прокурора задовольнити в повному обсязі.
Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Прокурор подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечує з підстав, викладених у відзиві, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню
За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
За змістом наведеної норми матеріального права, обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,покладається саме на винну особу, яка вчинила цей злочин, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями.
Таким чином, законодавець відмежовує поняття витрат на лікування потерпілого від злочину та інституту шкоди, відповідальність за заподіяння якої не завжди покладається на винну особу.
Згідно з Постановою Пленуму ВСУ від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених Постановою КМУ № 545 від 16.07.1993 «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я».
Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі.
Постановою КМУ № 545 від 16.07.1993 «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я» на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проводиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.
Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до приписів ч. ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті.
Таким чином, з наведених положень процесуального законодавства вбачається, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду
Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташовується поблизу буд. № 64 вказаної вулиці та позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, водій ОСОБА_1 не реагуючи на попутній автомобіль, який стояв в правій смузі перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб надати перевагу в русі пішоходу, проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, чим створив небезпеку для руху іншим учасникам, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог п. 12.3, п. 18.1, п. 18.4 Правил дорожнього руху України, маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху, своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжив та на смузі свого руху (зліва) передньою частиною керованого ним транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який перетинав проїзну частину по зазначеному пішохідному переходу з право наліво по напрямку руху автомобіля.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 отримав тупу поєднану травму тіла у вигляді: внутрішньосуглобового перелому стернального кінця ключиці праворуч, закритого перелому обох кісток лівої гомілки, підшкірні крововиливи лівої гомілки та правої половини грудної клітки, забійні садна голови, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як така, що не є небезпечними для життя, але призвела до тривалого розладу здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.3, п. 18.1, п. 18.4 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Дії ОСОБА_1 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Прокурор зобов`язаний довести, що він звертався до органу, який представляє інтереси держави та, що цей орган погодився на таке представництво.
КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради листом від 18.07.2023 за № 1554 повідомило Бердичівську окружну прокуратуру, що примусове стягнення витрат на лікування ОСОБА_2 медичним закладом з ОСОБА_1 не відбувалося, оскільки дана дія не передбачена програмою медичних гарантій НСЗУ, а також не заперечив щодо здійснення Бердичівською окружною прокуратурою представництва у суді.
Судом встановлено, що КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради надало згоду на здійснення представництва Бердичівською окружною прокуратурою в суді та не зверталося до суду для стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.
Виходячи з наведеного, прокурором доведено підстави звернення до суду з даним позовом. Заперечення відповідача щодо позову не знайшли свого підтвердження.
V. Розподіл судових витрат
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов Керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство "Бердичівська міська лікарня" Бердичівської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати в дохід держави у розмірі 2684,00 грн.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Керівник Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області, адреса: вул. Вінницька, 23, м. Бердичів, Житомирська область, 13300, .

в інтересах держави в особі:

Національна служба здоров`я України, адреса: просп Степана Бандери, 19, м. Київ, 04073, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

третя особа:

Комунальне некомерційне підприємство «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради, адреса: вул. Здоров`я, буд. 1, м. Бердичів, Житомирська область, 13300, .

Повний текст рішення виготовлено 18.12.2023.

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА