Єдиний унікальний номер справи 229/8680/23
Номер провадження № 2-о/229/165/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лебеженка В.О.

за участю

секретаря судового засідання Слободкіної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дружківка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Ямпіль, Лиманської міської ради, Краматорського р-ну, Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

до Дружківського міського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 , про встановлення факту смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Ямпіль, Лиманської міської ради Краматорського р-ну Донецької області.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що її чоловік ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Ямпіль, Лиманської міської ради Краматорського р-ну Донецької області. Встановлення факту смерті їй потрібно для оформлення спадщини померлого. Отримати документи, що підтверджують факт смерті за зразками законодавства України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть не є можливим, оскільки смерть ОСОБА_2 настала на території України, де відбуваються активні бойові дії.

Ухвалою суду від 06 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи.

У судове засідання заявник не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У заяві зазначила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Тобто, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Частиною 2 ст. 317 ЦПК України вказано, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Згідно свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 від 07.05.1977 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 1977 року в м. Горлівка.

Згідно акту-підтвердження, складеною комісією Ямпільського старостинського округу та свідками, яким підтверджується що ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1, після тривалої хвороби помер ОСОБА_2 .

Також до заяви були додані фотознімки, на яких відображено місце захоронення та особу чоловічої статі.

Інші докази по даному провадженню відсутні.

Частинами третьою-четвертою статті 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України № 545 від 08 серпня 2006 року.

Відповідно до положень вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину.

Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами ДРАЦС може бути видано свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку в наслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України, якою запроваджено спрощений порядок встановлення таких фактів.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання заявника.

Отже, правила статті 317 ЦПК України надають особі право звертатися до суду цивільної юрисдикції з метою встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України

Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України, тому даний спрощений порядок розповсюджується на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум - до закінчення воєнного стану). Але в основному такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Встановлення факту смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що подані докази не відповідають критерію достатності, отже не можна беззаперечно стверджувати про факт смерті ОСОБА_2 за обставин, зазначених у заяві. Інші докази заявником не надані та необхідності у витребуванні інших доказів у суду не було, оскільки жодні посилання заявника на додаткові докази відсутні. Довідки про смерть, лікарського свідоцтва, у тому числі виданого на тимчасово окупованій території, суду не надано.

Суд не може врахувати доданий до матеріалів справи Акт підтвердження щодо смерті ОСОБА_2 , як допустимий доказ, оскільки оригіналу даного акту в матеріалах справи відсутній, а копії цього акту не засвідчені належним чином.

Також не уявляється можливим допитати свідків по даному факту які зазначені в даному акті підтвердження, оскільки в акті та матеріалах справи відсутні відомості зазначених свідків, які б могли підтвердити факт смерті ОСОБА_2 .

Таким чином, у задоволенні заяви слід відмовити у зв`язку з не доведенням заявником факту смерті ОСОБА_2 .

Зважаючи що заявник є особою, звільненою від сплати судового збору на підставі положень п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне звільнити заявника від сплати судового збору, а тому судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи не сплачуються.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 81, 133, 247, 259, 89, 264, 265, 273, 293, 294, 315, 319, 430 ЦПК України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про встановлення факту смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Ямпіль, Лиманської міської ради, Краматорського р-ну, Донецької області - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.О. Лебеженко