ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/1012/23 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» червня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2023 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої електричної енергії,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої електричної енергії.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , користується електроенергією на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 про користування електроенергією, обов`язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв`язку з чим виник борг в сумі 2631,28 грн. за період з 01 листопада 2017 року по 01 січня 2019 року.

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства суму боргу за період з 01 листопада 2017 року по 01 січня 2019 року в розмірі 2631,28 грн. за спожиту електричну енергію, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2023 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що за даними особового рахунку обліковується заборгованість відповідача, в матеріалах справи наявне завдання на контрольне зняття показів від 01 квітня 2019 року з підписом особи у підтвердження показів, відповідач є побутовим споживачем, законодавством передбачено обов`язок споживача щодо повідомлення електропостачальника та оператора системи у вигляді документального підтвердження факту зміни власника (користувача) цього об`єкту, факт існування особового рахунку на постачання електричної енергії прирівняно до укладання договору зі споживачем, існування договірних відносин підтверджується копією договору та витягу з особового рахунку, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, вирішити питання про судові витрати.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 квітня 2023 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 квітня 2023 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів того, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з електропостачання.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої електричної енергії як до особи, яка мешкає за адресою надання послуг.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ПАТ «Запоріжжяобленерго», з 01 листопада 20217 року по 01 січня 2019 року позивачем було поставлено електричної енергії на суму 8329,44 грн., сплачено 5698,16 грн., недоплата становить 2631,28 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами пункту 1 частини першої статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Відповідно до ст.ст.67,68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з одержання електричної енергії.

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 07 грудня 2021 року інформація щодо місця реєстрації ОСОБА_1 відсутня (а.с.15).

Згідно з відповіддю начальника відділу реєстрації фізичних осіб по Шевченківському району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 09 грудня 2021 року № 04-47/9589 за адресою: АДРЕСА_1 , інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 відсутня (а.с.17).

З метою перевірки доводів апеляційної скарги та встановлення обставин щодо наявності в відповідача права власності на зазначений об`єкт нерухомості колегія суддів визнала за необхідне дослідити інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та щодо суб`єкта, здійснивши витяг за параметрами запиту адреси квартири, до якої, за ствердженням позивача, є причетним відповідач як споживач послуг та прізвищем, ім`ям та по-батькові відповідача.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості щодо будинку АДРЕСА_1 відсутності.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відомості про ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , відсутні.

Таким чином, відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за вказаною адресою, що свідчило б про наявність в нього обов`язку сплачувати за надання послуг, які він споживає, та/або що ОСОБА_1 належить вказаний будинок на праві власності, що свідчило б про наявність в нього обов`язку сплачувати за надання послуг як власника майна.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «Запоріжжяобленерго» в якості доказів на підтвердження отримання відповідачем послуг надало копію витягу з особового рахунку та завдання на контрольне зняття показів від 01 квітня 2019 року (а.с. 7, 12).

Колегія суддів не приймає до уваги вказані документи як неналежні докази.

Так, витяг з особового рахунку та завдання на контрольне зняття показів не є тими документами, які згідно з чинним законодавством підтверджують реєстрацію/проживання особи за певною адресою та/або право власності на нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що завдання на контрольне зняття показів від 01 квітня 2019 року містить підпис особи у підтвердження показів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки докази на підтвердження того, що цей підпис виконаний саме ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутній.

Окрім того, вказане завдання на контрольне зняття показів датоване 01 квітня 2019 року, в той час як період, за який ПАТ «Запоріжжяобленерго» просить стягнути заборгованість - 01 листопада 2017 року по 01 січня 2019 року, тобто за межами періоду стягнення заборгованості.

При цьому вся судова кореспонденція як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, яка направлялась на ім`я ОСОБА_1 на вищезазначену адресу, поверталась неврученою з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Посилання в апеляційній скарзі на позицію Верховного Суду у справах №№ 299/3249/16, 347/713/17, 509/3536/15, 758/7065/13 що факт відкриття особового рахунку вважається укладенням договору не заслуговує на увагу, оскільки у вказаних справах судами було встановлено, що відповідач проживає за адресою надання послуг та/або є власником, що у даній справі позивачем не доведено.

Згідно з статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено статтями 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статей 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Правом подати відповідні докази при зверненні з апеляційною скаргою на підтвердження доводів незгоди з висновками суду першої інстанції ПАТ «Запоріжжяобленерго» не скористалось.

Колегія суддів також звертає увагу, що в апеляційній скарзі ПАТ «Запоріжжяобленерго» посилається на письмовий договір надання послуг, проте не долучило його до апеляційної скарги. Не надано такий договір й в суді першої інстанції та позовна заява не міститься на нього посилання.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується зх. висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 19 червня 2023 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: С.В. Маловічко

І.В. Кочеткова