Дата документу 20.06.2023Справа № 554/5283/23
Провадження № 2-о/554/404/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючий суддя - Сініцин Е.М.,

за участю секретаря судового засідання - Леуської Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтава, ОСОБА_2 , про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України та встановлення факту реєстрації шлюбу на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

До Октябрського районного суду м. Полтави з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, звернувся ОСОБА_1 , в якій зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у пологовому будинку м. Сімферополя АР Крим народилася дитина батьками якої записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що медичні документи про народження, отримані на окупованій території є недійсними, а довідка про народження дитини, що видана компетентною установою України - відсутня, батьки дитини позбавлені можливості отримати свідоцтво про народження дитини українського зразка, чим реалізувати законні права дитини. Можливість отримати свідоцтво про народження в позасудовому порядку відсутня, тому виникла необхідність звернення до суду.

Крім того, заявник також просить встановити факт реєстрації шлюбу на тимчасово окупованій території України, що був укладений 05 жовтня 2018 року між громадянином України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с. Іванівка, Іванівського району Херсонської області та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Ашхабад, Туркменістан.

В заяві зазначено, що заявник просить слухати справу в його відсутність.

Представник заінтересованої особи та заінтересована особа - ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи

про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Статтею 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи (особи) створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», м. Севастополь, Автономної Республіки Крим визнано тимчасово окупованою територією.

Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно з ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Заявник стверджує, що дитина народилася у грудні 2021 році, але доказів поважності причин несвоєчасного, тривалого не виконання обов`язків, передбачених частинами 3,4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та ч.1 ст.144 Сімейного Кодексу України, суду не надано.

Виходячи із вищевикладеного, відсутність належних, допустимих та достовірних доказів народження дитини, доказів відсутності можливості заявником своєчасно виконати вимоги ч.ч.3,4

ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та ч.1 ст.144 Сімейного Кодексу України, суд дійшов висновку про відмову в заявлених вимогах.

Відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

Суд вважає, що заявник вказав в одній заяві дві вимоги, ще є порушенням статей 317 та 293,315 ЦПК України, а також ст.188 ЦПК України та параграфу 3 Глави 2 ЦПК України, оскільки одна з вимог підлягає невідкладному розгляду, а інша - про встановлення факту реєстрації шлюбу, підлягає призначенню до судового розгляду в загальному порядку.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Заявником подана заява про встановлення факту реєстрації шлюбу, де зазначені адреси як самого заявника, так і заінтересованої особи - ОСОБА_3 поза межами територіальної підсудності Октябрського районного суду м. Полтави.

Більш того, заявником не доведено, чому заінтересованою особою в справі про встановлення факту реєстрації шлюбу він вказав - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтава, а також не надав жодного доказу, що в реєстрації шлюбу йому було відмовлено.

Відповідно, суд вважає, що заявником порушенні вимоги параграфу 3 Глави 2 ЦПК України, який визначає територіальну підсудність справи.

За аналогією закону, суд вважає за необхідне повернути заяву про встановлення факту реєстрації шлюбу заявнику, оскільки заява подана з порушенням правил об`єднання вимог та до заяви не додані докази вжиття заходів досудового врегулювання, а також не вказана мета, відповідно не зазначені підстави для визначення Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтава заінтересованою особою, а також з порушенням правил територіальної підсудності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 186, 315, 317, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В заяві ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтава, ОСОБА_2 , в частині встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - відмовити, в частині встановлення факту реєстрації шлюбу - повернути заявнику.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Е.М. Сініцин.