Справа № 716/1718/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2023 року місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретарів судового засідання Бортніка А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Павчука С.І.,

представника відповідача адвоката Волошиної Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Павчук Святослав Іванович, до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки і піклування Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову посилалася на те, що в серпні 2019 року, тобто через місяць після народження доньки, відповідач покинув родину і з того часу усувається від виконання батьківських обов`язків: до дитини не приходить, хоча йому достеменно відомо місце її проживання, виховання дитини не займається.

Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02.10.2023 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

07.11.2023 року адвокат Волошина Т.Б., яка діє в інтересах відповідача подала до суду відзив, в якому посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позову, невизнання його відповідачем, просила відмовити в його задоволенні. Обґрунтовуючи відзив, відповідач категорично не погоджувався з доводами позивачки, що дитина знаходиться на повному її утриманні, надавши нотаріально завірену заяву позивачки про досягнення між батьками згоди щодо матеріального утримання доньки ОСОБА_4 . Крім того, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, вважав недоведеною позивачкою необхідність його застосування.

15.11.2023 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до розгляду.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що сімейні відносини з відповідачем не склалися і були припинені після народження дитини в серпні 2019 року. У зв`язку з тим, що на той час дитина ще не досягла одного року, шлюб між ними розірвано у 2020 році. У 2021 році вона уклала шлюб з ОСОБА_5 , який виховує їх з відповідачем доньку ОСОБА_4 як власну дитину. З серпня 2019 року відповідач до дитини не приходив, піклуванням про неї та її вихованням не займався, бо завжди виявляв сумніви щодо походження дитини від нього. Дитина, якій зараз 4,5 роки жодного разу не бачила біологічного батька, вважає своїм батьком чоловіка позивачки ОСОБА_5 просила позов задовольнити позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивачки адвокат Павчук С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив задовольнити.

Представник відповідача адвокат Волошина Т.Б. в судовому засіданні озвучила позицію відповідача про визнання позову. Додала, що наразі він змінив відношення до позову, визнає його та не проти позбавлення батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 .

Представник третьої особи органу опіки і піклування Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Заслухавши позивачку та її представника, представника відповідача, врахувавши заяву відповідача про визнання позову, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення за наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження, виданим Заставнівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №125 від 16.07.2019 року (а.с.8).

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05.10.2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано (а.с.9).

З 05.03.2021 року позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 », актовий запис №18 від 05.03.2021 року, вчинений Заставнівським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с.10).

Неповнолітня ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , до складу їх родини входять ОСОБА_5 , 1995 року народження, чоловік, ОСОБА_9 , 2021 року народження, донька, про що свідчать Витяг з реєстру територіальної громади від 31.07.2023 року та довідка №679 від 01.08.2023 року (а.с.7, 11).

Дійсно, судовим наказом від 28.02.2020 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 1300,00 грн щомісячно, починаючи з 04.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13), відповідач мав заборгованість з аліментів на утримання доньки станом на 04.09.2023 року в розмірі 52665,8 грн (а.с.14-16), однак між сторонами досягнуто згоди щодо утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_10 , 2019 року народження (а.с.44).

За даними, які містяться в матеріалах справи, позивачка має задовільний стан здоров`я, позитивно характеризується за місцем проживання, до адміністративної, кримінальної відповідальності не притягувалася (а.с.20, 21, 22).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За статтею 9 держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

У справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Згідно висновку третьої особи органу опіки і піклування при виконавчому комітеті Юрковецької сільської ради (а.с.25), останній дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , 2019 року народження, з огляду на свідоме, протягом тривалого часу ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Вказаний висновок ґрунтуються на певних фактах, що свідчать про ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини, проте, для суду вони не є вирішальними, а носять рекомендаційний характер, а тому оцінюються в сукупності з іншими доказами.

Обставини, на які позивачка посилається як на підставу для своїх вимог, підтвердили під час розгляду справи свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які показали, що є сусідами позивачки і на їх очах створювалася родина ОСОБА_13 і ОСОБА_14 ; що після народження дитини, десь через місяць, ОСОБА_15 піщов від позивачки проживати до батьків, бо не визнавав дитини, і з того часу до дитини не приходив, її вихованням не займався. Дитина не знає як виглядає батько, вважаючи своїм батьком чоловіка позивачка ОСОБА_16 , який виховує її як власну дитину. Додали, що з часу народження дитини позивачка місце проживання не змінювала, проживає за тією ж адресою, яка відома відповідачку. Наскільки їм відомо, позивачка ніколи не перешкоджала відповідачу у виконанні батьківських обов`язків відносно їх спільної дитини, а отже він не виконував їх свідомо.

Таким чином, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши кожний доказ з точки зору його належності та допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 з серпня 2019 року ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не бере участі в її житті, вихованні, з метою її гармонійного розвитку як особистості, що не відповідає інтересам дитини, а отже підстави для неприйняття судом заяви ОСОБА_2 про визнання позову у суду відсутні.

За таких обставин, з метою захисту прав дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2019 року народження, та ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 164, 169 СК України, положеннями Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 4, 13, 19, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 268, 270, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Павчук Святослав Іванович, до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки і піклування Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 18.12.2023 року.

Суддя О.Є. Вайновська