Провадження №: 2/336/124/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Галущенко Ю.А., за участю секретарки судового засідання Олексієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про солідарне стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» (далі ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 23.06.2016 року між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено кредитний договір №, згідно умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у сумі 281487,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності.

Позивач вказував, що для забезпечення належного виконання зобов`язань, які виникають з кредитного договору № від 23.06.2016 року, між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» та ОСОБА_1 23.06.2016 року було укладеного договір застави, зареєстрований за №812.

Також зазначав, що 23.06.2016 року для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № від 23.06.2016 року, між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» та ОСОБА_2 (Поручитель) був укладений договір поруки №-П.

Окрім того, для забезпечення вимог які виникають з кредитного договору № від 23.06.2016 року, між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» та ОСОБА_1 23.06.2016 року було укладеного договір застави транспортного засобу, зареєстрований за №810, за умовами якого відповідач передав у заставу ТОВ «ФК «ЦФР» автомобіль марки NISSAN, рік випуску автомобіля - 2004, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі.

17.02.2020 ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. із заявою про звернення стягнення на заставний транспортний засіб марки - марки NISSAN, рік випуску автомобіля - 2004, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом вчинення виконавчого напису на суму заборгованості за кредитом в розмірі 232 130, 69 грн за період з 07.08.2019 по 21.10.2019 рік.

15.06.2021 Шевченківський районний суд м. Запоріжжя ухвалив Рішення по справі № 336/5658/20 на користь ОСОБА_1 та визнано вищезазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Отже, Кредитор подає позов про солідарне стягнення заборгованості, так як, відповідачі ухиляються від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитним договором та договором поруки.

На підставі чого, позивач просив суд солідарно стягнути з останніх суму заборгованості за кредитним договором № від 23.06.2016 року в розмірі 225178,19 грн, що складається з 101 489,06 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 270,75 грн - сума заборгованості за річними відсотками; 85 923,07 грн - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 34 495,31 грн - сума заборгованості за пенею та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3377,67 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2021 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше.

11.10.2021 від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, за яким відповідач повністю заперечив на позов з підстав, викладених у відзиві, посилаючись на нікчемність кредитного договору № від 23.06.2016 року та недійсність договору пору №-П від 23.06.2016 року. Стверджує, що ОСОБА_1 не укладав вищезгаданий кредитний договір, а підписану ним заяву на отримання кредиту разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» не можна вважати кредитним договором чи договором поєднання до публічного договору.

17.11.2021 від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що наданий позивачем розрахунок не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору. Також просить тягнути з позивача судові витрати на правничу допомогу - 5000 грн та гонорар успіху у разі вирішення спору 6000 грн.

18.11.2021 від представника ОСОБА_1 адвоката Стадніченко С.В. клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

22.11.2021 від позивача надійшли пояснення по справі в якому просить задовольнити позов в повному обсязі.

24.11.2021 від представника ОСОБА_1 адвоката Стадніченко С.В. клопотання про витребування доказів та клопотання про призначення судової економічної експертизи.

Ухвалою суду від 24.11.2021 клопотання про витребування задоволено та витребувано від ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 23.06.2016 року укладеним між ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» та ОСОБА_1 ..

Ухвалою суду від 28.02.2022 клопотання представника ОСОБА_1 задоволено та відкрито загальне провадження по справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 13.10.2022 задоволено клопотання представника ОСОБА_1 задоволено клопотання та призначено судову економічну експертизи, зупинено провадження на час проведення експертизи.

20.02.2023 від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшла заява про заміну позивача, яка обґрунтована тим, що 27.01.2023 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали Договір відступлення прав вимоги № 20230127, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від 23 червня 2016 р., укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 23 червня 2016 р., в сумі 225 178,19 грн. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання права грошової вимоги здійснювались безпосередньо ТОВ «ФК «ЦФР» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. ТОВ «ФК «ЄАПБ» підтримує в повному обсязі всі позовні вимоги.

17.03.2023 матеріали цивільної справи повернуті до суду з Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз без виконання.

Ухвалою суду від 20.03.2023 відновлено провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 26.06.2023 задоволено заяву про заміну первісного позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Ухвалою суду від 24.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримують та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, суд виходить з такого.

Частина 1 ст. 223 ЦПК України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді, керуючись законом вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (яка діяла на момент підписання анкети-заяви), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «ФК «ЦФР»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком (фінансовою компанією), тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк (фінансова компанія) має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Позивач стверджував, що заява на отримання кредиту разом із Умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ ФК «ЦФР» є кредитним договором.

Проте, суд вважає таке твердження таким, що не відповідає фактичним обставинам.

Так, відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 30.05.2015 р., доданих позивачем, вбачається, що ці умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір (п. 1.5.)

Такі Умови отримання кредитів, містять бланк «заяви про приєднання», затверджені протоколом загальних зборів ТОВ «ФК «ЦФР» від 2015.03.30 №174 додаток 1 до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР».

Відповідно до п. 1.3 цих Умов, приєднання позичальника до цих умов здійснюється через підписання ним заяв за формами, закріпленими додатками до цих умов (заява про приєднання та заява на отримання кредиту).

До позову надано лише заяву на отримання кредиту, заяви на приєднання ОСОБА_1 до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», в редакції від 30.03.2015 р. матеріали справи не містять.

Крім того, надана позивачем редакція Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» від 30.03.2015р. не містить підпису ОСОБА_1 ..

Разом з тим, судом встановлено, що текст заяви на отримання кредиту не містить посилання на редакцію Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що надані позивачем Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в редакції від 30.03.2015 року, затверджені протоколом загальних зборів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» №174 від 30.03.2015 року, не можна вважати складовою заяви № від 23 червня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», так як в тексті цієї Заяви не має посилання на редакцію Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», а самі Умови не містять підпису позичальника ОСОБА_1 .

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 вказує, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 у справі № 342/180/17), якщо Умови та правила надання банківських послуг розміщені на сайті банку, які містяться в матеріалах справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, вони не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач обґрунтовує нарахування процентів, штрафів/пені Умовами отримання кредитів та інших послуг.

Отже, за встановлених судом обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність за порушення умов договору, яка встановлена у формі сплати процентів штрафів, пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та порядок їх зарахування.

Разом з цим, доводи позивача щодо надання відповідачу-1 грошових коштів у розмірі 281 487,00 грн. суд вважає доведеними на підставі наступного.

Згідно розділу 3 заяви на отримання кредиту, ОСОБА_1 , за рахунок отримуваного ним кредиту, доручив ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувати грошові кошти, за рахунок отриманого ним кредиту, 250000 грн, отримувачу АТ «ТАСкомбанк» із призначенням платежу «переказ до запитання на користь ОСОБА_1 » та отримувачу ПАТ «Страхова компанія «ТАС» оплата страхового платежу за договором страхування №-С від 23./06/2016 на суму 26487 грн.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості, довідка про графік руху грошових коштів, а також пояснення відповідача-1, у сукупності, свідчать про здійснення ОСОБА_1 платежів з повернення грошових коштів.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України, держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Отже, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для висновку, що при укладенні договору ТОВ «ФК «ЦФР» було дотримано вимог, передбачених Законом України «Про споживче кредитування» щодо повідомлення позичальника про умови кредитування та їх узгодження.

При перевірці розрахунку заборгованості, наданого позивачем, суд дійшов висновку, що до нього включені штраф/пеня, які як зазначено вище не узгоджувались сторонами.

Щодо стягнення грошових коштів які були отримані позивачем, суд зазначає, що відповідно до довідки наданої позивачем вбачається, що сума коштів, яка надійшла від ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЦФР» складає 395486,50 грн, що більше ніж сума отриманих коштів за кредитом 281 487, 00 грн., що свідчить про погашення суми заборгованості за договором.

З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів сторін та наявних в справі письмових доказів, суд приходить до висновку про відмову в позові з підстав погашення відповідачем-1 в повному обсязі взятих на себе боргових зобов`язань, що не спростовано позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Оскільки позичальник погасив свої грошові зобов`язання перед кредитором, суд вважає відсутні підстави для відповідальності поручителів (відповідача 2) перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (правонаступником ТОВ «ФК «ЦФР»), у зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості слід відмовити.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що під час судового розгляду встановлено, що відповідачем 1 у повному обсязі повернуто грошові кошти, отримані за кредитним договором, а підстави для стягнення відсотків та штрафних санкцій відсутні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, суд залишає за позивачем.

Щодо стягнення судових витрати відповідачем-1 суд зазначає, що склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеної у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18.

Відповідачем-1 не надано достатніх доказів, які б підтверджували витрати на правничу допомогу, а відтак вимога про стягнення з позивача судових витрат не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про солідарне стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Ю.А.Галущенко