Провадження № 6/638/201/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Штих Т.В.

за участю секретаря Зайченка Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мирної Т.В. про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, -

встановив:

Державний виконавець у порядку ст. 440 ЦПК України звернулась до суду із поданням про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Подання обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/14535/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів на загальну суму 6969,29 гривень.

В ході виконавчого провадження було з`ясовано, що боржнику на праві власності належить нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку та просить у порядку ст. 440 ЦПК України звернути на нього стягнення.

У судове засідання учасники справи не з`явились. Від державного виконавця та представника стягувача надійшли заяви, в яких вони просять розглядати справу без їх участі, заявлене подання підтримають у повному обсязі. Боржник повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання, неодноразово викликалась судом у встановленому порядку, проте у судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд вважає, що подання державного виконавця підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Дзержинському відділі державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходяться: виконавчий лист № 638/14535/21 виданий 16.01.2023 Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4061,29 гривень; виконавчий лист № 638/14535/21 виданий 16.01.2023 Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000,00 гривень; виконавчий лист № 638/14535/21 виданий 16.01.2023 Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 908,00 гривень. Державним виконавцем на підставі ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» об`єднано вищевказані виконавчі провадження у зведене.

В ході примусового виконання державним виконавцем направлено запити до органів, що реєструють право власності, податкових органів та Пенсійного фонду України щодо з`ясування джерел отримання доходу боржником.

Згідно відповіді УДАІ ГУВСУ в Харківській області за боржником автотранспортні засоби не зареєстровано

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі відомості щодо речових прав на нерухоме майно боржника відсутні.

Згідно відповіді ДПІ боржник не має джерел доходу та відкритих рахунків у банківських установах.

Стягувачем було надано заву, якою повідомлено, що ОСОБА_2 , перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 на підставі договору дарування нежитлових приміщень, посвідченого 09.03.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В. за реєстровим № 767 на праві приватної власності належали нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно він заповів своїй дружині ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна С.Ю. було заведено спадкову справу № 37/2020.

Крім дружини ОСОБА_2 , неповнолітнього сина ОСОБА_3 ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини звернулась мати спадкодавця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також його донька ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інша донька спадкодавця ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини не зверталась.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

З огляду на кількість спадкоємців ОСОБА_3 (5 осіб) розмір обов`язкової частки матері померлого ОСОБА_1 та сина померлого ОСОБА_4 становить по 1/10 частині спадкового майна.

16 вересня 2022 року ОСОБА_2 одержала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/10 часток у праві спільної власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 16 вересня 2022 року ОСОБА_4 одержав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/10 часток у праві спільної власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 (мати спадкодавця) боржник по вищевказаним виконавчим провадженням свідоцтво на належну їй частку у праві власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 станом на сьогоднішній день не оформила.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 210, 334 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту його державної реєстрації. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі відомості щодо речових прав на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 відсутні.

Вказані обставини були також встановлені судом при розгляді справи № 638/14535/21.

Суд погоджується із доводами державного виконавця про те, що відсутність державної реєстрації права власності на 1/10 частини вищевказаних нежитлових приміщень не дає змоги державному виконавцю виставити вказаний об`єкт нерухомості на систему електронних торгів СЕТАМ для продажу та погашення заборгованості, оскільки відповідно до п. 4.5.4. Інструкції з примусового виконання рішень для проведення реалізації нерухомого майна державний виконавець додає копії документів, що підтверджують право власності або інше речове право на нерухоме майно, визначених статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктом 1 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Таким чином, через відсутність іншого майна боржника, продаж 1/10 частин нежитлових приміщень 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 є неможливим.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої ст. 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно ч. 3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 676/1314/19.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/10 часток у праві спільної власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , проте своє право власності станом на день розгляду подання не зареєструвала, що перешкоджає вжиттю державним виконавцем заходів з примусового виконання судового рішення про стягнення коштів із боржника.

З огляду на це подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мирної Т.В. про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 11, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 158, 175, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мирної Т.В. про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, задовольнити.

Звернути стягнення на 1/10 частину нежитлових приміщень 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яке не зареєстровано у встановленому законом порядку за боржником ОСОБА_1 та згідно Державного реєстру прав на нерухоме майно значиться зареєстрованим за ОСОБА_3 , для виконання ОСОБА_1 зобов`язань за виконавчими листами у справі № 638/14535/21, виданими Дзержинським районним судом м. Харкова 16.01.2023 року.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 20 червня 2023 року.

Суддя Т.В. ШТИХ.