Справа № 404/1986/23
Номер провадження 2/404/387/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря - Галушко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Калінка-Бондар Олександри Богданівни про компенсацію судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Калінка-Бондар О. Б. про компенсацію судових витрат, в якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн.

Заява мотивована тим, що після приєднання судом до матеріалів справи довідки про вартість спірного майна, надану стороною відповідача, через розбіжність у доказах вартості спірної квартири, його представником було заявлено клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи, після оголошення якого, сторона позивача заявила про залишення без розгляду позову, у зв`язку з тим, що у позивачів відсутні кошти на сплату відповідачу вартості його частки у спірному майні, яка буде визначена означеною шляхом проведення експертизи, адже у позивачів є кошти на сплату відповідачеві компенсації вартості 1/12 частки у спірній квартирі тільки в тому розмірі, який визначили позивачі у наданих ними довідках про оціночну вартість майна.

Вказала, що на думку сторони відповідача звертаючись до суду позивачі зловживали своїми процесуальними правами шляхом заниження вартості спірного майна не вносячи на депозитний рахунок суду кошти, які вони «бажали» сплатити відповідачу як компенсацію вартості його частки у спільному майні, а також в подальшому відмови від позову у зв`язку з відсутністю коштів на сплату компенсації частки відповідача у спірному майні, яка ще навіть не була визначена шляхом проведення експертизи.

Вважає, що вказані умисні дії позивачів, не були направлені на реальний захист їх прав, а звернення до суду без наявності дійсного наміру сплаті відповідачу компенсації вартості його частки у спільному майні є необґрунтованим.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись. Представник позивачів у своїй заяві від 13.11.2023 року щодо відшкодування витрат на надання професійної правової допомоги відповідачу вказала, що саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтованість дій позивача. Позивачі оцінивши вартість спірної квартири (звіт про оцінку від 06.04.2023 року) та оцінивши свої фінансові можливості запропонували виплатити відповідачу за 1/12 частку в квартирі кошти в сумі 77 125 грн (92 5500 :12). Так, як відповідач не погодився прийняти вказану суму, позивачі були вимушені подати заяву про залишення позову без розгляду, надавши відповідачу право самому вирішити питання про спірну квартиру. Подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивачів, так як це їх право передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.11.2023 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності залишено без розгляду, з підстав подачі позивачами до початку розгляду справи по суті заяви про залишення позову без розгляду (п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України).

Представник відповідача 22.11.2023 року звернулась до суду із заявою про компенсацію здійснених відповідачем ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок залишення позову без розгляду.

Представництво інтересів відповідача в суді здійснювалося на підставі ордеру №1065513 від 08.11.2023 року, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, надано до суду копію угоди про захист (представництво) надання правової допомоги від 06.11.2023 року укладеного між адвокатським об`єднанням «Адвокатська фірма «Волосян Пільгуй і партнери» в особі керівника об`єднання Пільгуя О.М. та Тараненко О.А., копію додаткової угоди до неї від 06.11.2023 року, ордер №1065513 від 08.11.2023 року, квитанцію прибуткового касового ордера № 107 від 17.11.2023 року, довідку від 21.11.2023 року з додатком на 1 арк.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Частиною першою, п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Разом з тим, необхідною умовою для застосування ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду є доведення факту вчинення позивачами (заявниками) необґрунтованих дій. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо.

При цьому, відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача.

Аналіз процесуальної норми вказує на те, що для стягнення компенсації здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивачів були ними здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяли позивачі недобросовісно та пред`явили завідомо безпідставний позов; чи систематично протидіяли правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісні позивачі мали протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивачів умисні та який ступінь їх вини й чим це підтверджується.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року по справі №148/312/16-ц та в постанові від 03.07.2019 року у справі № 543/408/17.

Разом з цим, суд враховує, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом особи, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості скарги.

За таких обставин суд відхиляє доводи клопотання представника відповідача, які не підтверджені будь-якими доказами та ґрунтуються на припущеннях, що заявники без мети відновлення свого порушеного права звернулись до суду із необґрунтованим позовом.

Згідно статті 4 ЦПК України, кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим кодексом порядку.

Відтак, сам факт звернення позивачів до суду з даним позовом - не може вважатись необґрунтованими діями в розумінні ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

Не можуть вважатися необґрунтованими діями в розумінні ч. 5 ст. 142 ЦПК України подання позивачами до початку розгляду справи по суті заяви про залишення позову без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачі скористались своїм правом і звернулись до суду за захистом. Отже, подання позову не є необґрунтованими діями позивачів, оскільки це є їх диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, які не містять обмежень в його реалізації. Аналогічно, подання позивачами до початку розгляду справи по суті заяви про залишення позову без розгляду - це право врегульоване положеннями ЦПК України.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у даній справі не доведено, а судом не встановлено факту вчинення з боку позивачів дій, які можна визнати необґрунтованими в розумінні ч. 5 ст. 142 ЦПК України, а тому в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Калінка-Бондар О. Б. про компенсацію судових витрат слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 44, 133, 141, 142, 258, 260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Калінка-Бондар Олександри Богданівни про компенсацію судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Повне судове рішення складено 18.12.2023 року.

Суддя

Кіровського районного суду

м. Кіровограда Віталіна МОХОНЬКО