Справа № 474/1452/23
Провадження № 2/474/199/23
УХВАЛА

про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження

15.12.23р. смт Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Сокол Ф.Г. при вирішенні питання щодо відкриття позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

02.11.2023р. ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить розірвати шлюб між сторонами зареєстрований 12.01.2023р. Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 38.

09.11.2023р. засобами підсистеми ЄСІТС Електронний суд, за запитом судді Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокола Ф.Г. у справі № 474/1452/23 на підставі ч. 8 ст. 187 ЦПК України, сформовано відповідь № 315332 від 09.11.2023р. з Єдиного державного демографічного реєстру щодо ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , згідно якої за вказаними параметрами особу не знайдено.

За даними Реєстру територіальної громади Врадіївської селищної ради ОСОБА_2 на території Врадіївської селищної ради не зареєстрований (відповідь Врадіївської селищної ради № 938-15-01 від 20.11.2023р.).

Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління державної міграційної служби України у Миколаївській області ОСОБА_2 за відомостями ВОМІРМП та ВІС УДМС у Миколаївській області не значиться.

За даними Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, ОСОБА_2 зареєстрованим не значиться (відповідь № 43620/1/8010-23 від 30.11.2023р.).

Водночас у позовній заяві останнім відомим місцем проживання відповідача вказано АДРЕСА_1 , яке знаходиться в межа територіальної юрисдикції Врадіївського районного суду Миколаївської області.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого повторно 19.10.2023р., відповідач є громадянином Республіки Узбекистан.

Згідно з ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У міжнародному праві категорія підсудність застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, визначає Закон України Про міжнародне приватне право.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України, ст. 3 Закону України Про міжнародне приватне право чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства, і якщо міжнародним договором встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Визначення поняття іноземний елемент наведено у п. 2 ч. першої статті 1 Закону України Про міжнародне приватне право.

Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України Про міжнародне приватне право він визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Положеннями ст.ст. 60, 63 Закону України Про міжнародне приватне право встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (ч. 1 ст. 16 Закону України Про міжнародне приватне право).

У відповідності до ч. 1 ст. 75 Закону України Про міжнародне приватне право підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

При цьому суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що передбачено частиною другою ст. 75 Закону України Про міжнародне приватне право, а також пунктом 3 частини першої статті 186ЦПК України (принцип lis alibi pendens).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України Про міжнародне приватне право суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Окрім того, ст. 77 Закону України Про міжнародне приватне право визначено також випадки виключної підсудності спорів із іноземним елементом судам України.

Таким чином, суд, отримавши позов з вимогою до фізичної особи про розірвання шлюбу, повинен перш за все визначити, чи підсудна справа за участю іноземної особи судам України на підставі норм ЦПК України, Закону України Про міжнародне приватне право (зокрема, ст.ст. 76, 77 цього Закону) та чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені Законом України Про міжнародне приватне право, застосовуються правила цього міжнародного договору (ст. 3 Закону України Про міжнародне приватне право).

Питання правовідносин між Україною і Республікою Узбекистан у цивільних справах врегульовані Договором між Україною і Республікою Узбекистан про правову допомогу та правові відносини у цивільних та сімейних справах, який ратифіковано Законом № 238-ХІУ від 05.11.1998р.

Статтею 1 цього договору визначено, що громадяни кожної з Договірних Сторін користуються на території другої Договірної Сторони стосовно своїх особистих та майнових прав таким самим правовим захистом, як і власні громадяни цієї Договірної Сторони. Громадяни кожної з Договірних Сторін мають право вільно і без перешкод звертатися до судів, прокуратури та інших установ другої Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні та сімейні справи (які надалі іменуються установи юстиції), можуть виступати в них, порушувати клопотання, подавати позови та здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах, що і громадяни цієї Договірної Сторони.

Особисті та майнові правовідносини подружжя визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мають спільне місце проживання. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, і при цьому обидва мають одне й те саме громадянство, їх особисті та майнові правовідносини визначаються за законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої вони є. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, і один з них проживає на території однієї, а другий - на території іншої Договірної Сторони, то їх особисті та майнові правовідносини визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мали своє останнє спільне місце проживання. Якщо особи, що вказані у пункті 3 цієї статті, не мали спільного місця проживання на територіях Договірних Сторін, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа юстиції якої розглядає справу. Правовідносини подружжя, що стосуються їх нерухомого майна, визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно. У справах про особисті і майнові правовідносини подружжя компетентними є установи юстиції Договірної Сторони, законодавство якої підлягає застосуванню відповідно до пунктів 1-3, 5 цієї статті. У справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подання заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа юстиції якої розглядає справу про розірвання шлюбу (ст.ст. 27, 28 Договору).

Такі особливості правил міжнародної підсудності справ про розірвання іноземного шлюбу обумовлюють існування у міжнародному цивільному процесі явища, відомого як forum shopping. Цей термін означає суд, який є найбільш зручним для позивача. У європейській доктрині нерідко застосовується термін race to (a friendly) court (дослівно: змагання за (найбільш дружній) суд).

Основою вибору позивачем найбільш зручного суду з вирішення справи про розірвання шлюбу є вирішення питання про те, суд якої держави забезпечить оптимальні умови для захисту його прав та законних інтересів, а отже, є найбільш сприятливим і зручним для розгляду його справи.

Приймаючи до уваги, що позивачка є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання в Україні, шлюб між сторонами укладено в Україні, в матеріалах справи відсутні докази порушення справи судом Республіки Узбекистан, то особистим законом позивачки є право України, у зв`язку із цим у цьому випадку підлягає застосуванню законодавство України.

Визначення підсудності справ з іноземним елементом залежить від категорії спору.

При вирішенні питання про підсудність справ судам України також мають враховуватися вимоги загальної, альтернативної, виключної підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

За приписами ч. 10 ст. 187 ЦПК України - якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачка, звернувшись з позовом до відповідача, визначила підсудність даної справи Врадіївському районному суду Миколаївської області, вказавши останнім відомим місцем перебування відповідача адресу: АДРЕСА_1 .

При цьому, позивачкою, зазначено, що спільних дітей вона з відповідачем не має.

З огляду на вищевикладене, вважаю, що позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України, віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції суду.

Підстави визначенні ст.ст. 185-186 ЦПК України для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження відсутні.

Враховуючи приписи ст.ст. 19, 187, 274 ЦПК України, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, суспільний інтерес розгляду справи, вважаю за необхідне визначити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 84, 175-177, 187-189, 259-261 ЦПК України, -

постановив:

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження за правилами спрощеного позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Призначити цивільну справу до судового засідання у Врадіївському районному суді Миколаївської області (вул. Незалежності, 103, смт. Врадіївка Миколаївської області) на 28.12.2023р. о 08 год. 30 хв. та викликати в судове засідання - сторони.

Відповідач має право протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня отримання даної ухвали подати суду відзив на позовну заяву в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. У разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Позивач не пізніше десяти днів з дня отримання відзиву, до початку розгляду справи по суті, має право підготувати відповідь на відзив, виклавши письмово свої міркування, аргументи, надати відповідні докази, та направити відповідачу й суду з підтвердженням такого направлення учаснику справи.

Відповідач не пізніше десяти днів з дня отримання відповіді позивача на відзив, до початку розгляду справи по суті, має право підготувати заперечення на відповідь на відзив, та направити позивачу, суду з підтвердженням такого направлення учаснику справи.

Роз`яснити відповідачу, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 277 ЦПК України відповідач має право в установлений законом строк подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному ст.ст. 14, 183 ЦПК України, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Роз`яснити, що з метою ідентифікації учасника справи для проведення канцелярією суду реєстрації вхідної кореспонденції по справі, направленні до суду за допомогою електронної пошти заяви, клопотання, тощо мають бути підписані електронним цифровим підписом.

Учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі на офіційному вебпорталі судової влади України: https://vr.mk.court.gov.ua/sud1408/.

Копію ухвали разом із судовою повісткою про виклик учасників справи у судове засідання направити сторонам у справі, та відповідачеві - копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.Г. Сокол