ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7309/23 Справа № 209/3691/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є.Д. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Барильської А.П., Петешенкової М.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мартиненко Сергія Олексійовича на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 11 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до договору відповідачу був відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня та наданий кредит лімітом 20 000,00 гривень. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 08 травня 2015 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 27600,37 гривень,яка складається з наступного: 10408,28 заборгованість по кредиту; 14857,46 гривень просрочка по тілу кредиту; 265,51 відсотки за кредитом; 2069,12 гривень неустойка. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Альфа- Банк» заборгованість у розмірі 27600 гривень 37 копійок, також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. 6,67 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 5 596,61 грн. комісії.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 жовтня 2015 року позови Публічного акціонерного товариства «Альфа- Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа- Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 11 лютого 2014 року у розмірі 27600 гривень 37 копійок (двадцять сім тисяч шістсот гривень тридцять сім копійок) і яка складається з наступного:

- заборгованість за кредитом у розмірі 10408,28 (десять тисяч чотириста вісім гривень двадцять вісім копійок);

- просрочка по тілу кредиту у розмірі 14857,46 (чотирнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят сім гривень сорок шість копійок);

- відсотки за кредитом у розмірі 265,51 (двісті шістдесят п`ять гривень п`ятдесят одна копійка);

неустойка у розмірі 2069,12 (дві тисячі шістдесят дев`ять гривень дванадцять копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа- Банк» сплачені позивачем судовий збір у розмірі 276 гривень 00 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 942 гривень на користь держави.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Мартиненко С. О. звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що з висновком суду першої інстанції не можливо погодитися, оскільки відповідача не було повідомлено належним чином про існування судового процесу та не був належним чином повідомлен про дату судового засідання.

До Дніпровського апеляційного суду від ТОВ ДЕБТ ФОРС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в я кому просило суд, відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення залишити без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 11 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до договору відповідачу був відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня та наданий кредит лімітом 20 000,00 гривень. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 08 травня 2015 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 27600,37 гривень,яка складається з наступного: 10408,28 заборгованість по кредиту; 14857,46 гривень просрочка по тілу кредиту; 265,51 відсотки за кредитом; 2069,12 гривень неустойка.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, судова повістка про виклик в судове засідання, призначене на 19 жовтня 2015 року, яка направлялася на адресу відповідача, повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 січня 2023 року у справі №947/15524/20 зазначив, що повернення повістки про виклик до суду з відміткою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування учасника справи про час і місце розгляду справи.

А тому , ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, тому висновки суду першої інстанції є передчасними.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мартиненко Сергія Олексійовича - задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 жовтня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 536, 80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: