Справа № 209/2336/23
Провадження № 2/209/703/23
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2023 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товарна біржа "Дніпродзержинська" про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 18 березня 1999 року на товарній біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером 007/081 дійсним та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 18.03.1999 року вона уклала з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 4-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 . Даний Договір був укладений та зареєстрований на виконання біржової угоди на товарній біржі «Дніпродзержинська» 18.03.1999 року за № 007/081. 18.03.1999 року договір було зареєстровано у Дніпродзержинському БТІ. У зв`язку тим, що даний договір не посвідчений нотаріально, він не має можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому змушений звернутись з позовною заявою до суду.

16.05.2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю.

Представник третьої особи Товарна біржа "Дніпродзержинська" у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив провести підготовче засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.03.1999 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу нерухомості, який був зареєстрований на товарній біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним № 007/081. Відповідно до вказаного договору, позивач купила чотирикімнатну квартиру загальною площею 81,0 кв.м., жилою площею 47,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , за 21189 грн., що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 18.03.1999 року (а.с. 11).

18.03.1999 року Дніпродзержинське БТІ посвідчило право власності позивача на зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на товарній біржі «Дніпродзержинська» 18.03.1999 року № 007/081 про що здійснено запис в реєстрову книгу № 120 за реєстровим № 21150, що підтверджується реєстраційним посвідченням (а.с. 11 оберт).

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 100 від 03.04.2000 року (а.с. 12), ОСОБА_1 , як власнику квартири, було дозволено здійснити будівельні роботи по переплануванню квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розташована на 3 поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з 4-х кімнат, житловою площею 47,4 кв.м. та загальною площею 81,0 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту (а.с. 13-14).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією актового запису про смерть № 980 від 19.11.2001 року та свідоцтвом про смерть (а.с. 33, 59).

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 та прийняв спадщину, звернувшись із заявою до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори (а.с. 58).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦПК України (в редакції 200 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних прав та відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно ч. 1 ст. 45 ЦК України (в редакції 1963 року), недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Вищезазначене не суперечить й вимогам ст. 328 ЦК України (в ред. 2003 року), відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно ч. 4 ст. 203 ЦК України (в редакції 2003 року), правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно ч. 1 ст. 209 ЦК України (в редакції 2003 року), правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно ч. 2 ст. 220 ЦК України (в редакції 2003 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За змістом ст. 128, 153 ЦК УРСР (1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Таким чином, право власності на квартиру, що виникло у позивача на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Дніпродзержинська», а не нотаріусом, станом на 18.03.1999 року не суперечить чинному законодавству.

Відповідно до Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржею, були підставою для їх державної реєстрації. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-ІУ право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Враховуючи викладені обставини, суд, приймаючи до уваги, що договір купівлі-продажу підписаний сторонами та пройшов державну реєстрацію, відповідно до чинного на той час законодавства, сторонами виконані всі умови договору купівлі-продажу, вважає, що такий договір укладений на той час правомірно, з додержання вимог закону, та зазначений договір купівлі-продажу є дійсним. Тож суд приходить до висновку, що вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 18.03.1999 року, укладеного між сторонами, підлягають задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо визнання права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , суд виходить з наступних підстав.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вже зареєстровано за позивачем 18.03.1999 року ОКП "Дніпродзержинське БТІ" за реєстровим номером № 21150 в реєстровій книзі за № 120 (а.с. 11 оберт).

Саме право власності позивача на спірну квартиру захищено судом шляхом визнання договору купівлі-продажу нерухомості № 007/081 від 18.03.1999 року, укладеного між сторонами на виконання біржової угоди на товарній біржі «Дніпродзержинська» дійсним, що є підставою для реєстрації права власності та шляхом встановлення факту належності вказаного договору позивачеві.

Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 211, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ), третя особа - Товарна біржа "Дніпродзержинська" (, юридична адреса: 51925, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Васильєвська, 3) про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визнання права власності на нерухоме майно задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 47,4 кв. м, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 18.03.1999 року на товарній біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером 007/081.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л.Шендрик