Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/4487/23
Провадження № 2/644/1562/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

За участю секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,

За участю представника позивача ОСОБА_1 ,

Відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому сдуовому засіданні цивільнуї справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист права власності, про припинення порушень правил добросусідства та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

04.07.2023 року представником позивача, адвокатом Зачепіло О.В., подано до суду відповідну позовну заяву. Позивач просить зобов`язати відповідачку, яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 , шляхом спилювання дерева на території домоволодіння АДРЕСА_3 , поблизу межі з домоволодінням АДРЕСА_4 . Стягнути з відповідачки на його користь судовий збір в сумі 1073,60 грн, а також професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він проживає у житловому будинку за адресою АДРЕСА_4 , який розташований на земельній ділянці площею 0,0626 га, кадастровий номер :06:078:0004. По сусідству із ним, у житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , проживає відповідачка, яка є власником сусідньої земельної ділянки. На її ділянці росте велике дерево горіх, гілки якого знаходяться над територією його земельної ділянки та несуть небезпеку, горіхи падають восени, можуть пошкодити його майно ворота (фарбу на них), автомобіль, або ще гірше, завдати шкоду здоров`ю родині позивача, або людям які проходять повз будинок. Сильний вітер може зламати гілки дерева, вони можуть впасти на людей, на майно. Постійне сміття, кожної пори року листя та плоди горіхи, розповсюджуються на території, що змушує власників будинків займатись щоденним прибиранням. На своїй ділянці під даним деревом він ставить автомобіль, гілки, листя постійно падають на автомобіль. Він неодноразово звертався до відповідачки з питання щодо дерева, як усно, так і письмово, але відповідачка ігнорує його вимогу, він звертався з означеного питання до Харківської міської ради, але відповіді не отримав. Вважав, що така бездіяльність створює небезпеку позивачу у користуванні своєю ділянкою, що суперечить вимогам ст.ст. 317, 319, 386, 391 ЦК України, ст. 91, 103, 105, 109 ЗК України, вважав, що відповідно до вимог ст. 152 ЗК України має право вимагати усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, враховуючи п.5.12. розділу 5 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» відстань від зовнішньої стіни будинку і споруди до осі стовбура дерева має бути не меншою, ніж 5 метрів, що порушено відповідачкою.

Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представником позивача адвокатом Боднарчуком А.М., вимоги позову підтримані в повному обсязі. Просив позов задовольнити, зазначав, що звернення до міської ради були, відповіді не отримані, в розпорядженні копій звернень не має.

Відповідачка проти задоволення позовних вимог заперечувала, подала відзив на позовну заяву.

В обґрунтування відзиву посилалась на те, що перед її будинком, на її земельній ділянці, на відстані 1 метр 70 см від її будинку росте дерево горіх. Восени, як з усіх дерев опадає листя, вона його збирає, не дивлячись на те, чи з її дерева воно впало чи з чужого, які ростуть поруч і вітер розносить їх з яблунь, абрикос, шовковиці, вишні та інших дерев. Кожен день прибиранням листя не займається ніхто, ані вона, ані сусіди, в тому числі і позивач. Саме позивач змітає листя на її територію, замість того, щоб винести до спеціального контейнеру. Вона не отримувала будь-яких вимог від позивача щодо вирішення питання щодо дерев, лише в 2021 році, позивач сам винайняв людей, які обрізали невеликі гілки горіха, які нависали над його двором та євро парканом. Вважала, що позивач не звертався із скаргами до міської ради, оскільки тоді б він надав відповідь. Гілки горіха на територію двору позивача не падають, відстань від

стовбура горіха до зовнішньої стіни його будинку становить 6 метрів 40 см, горіхи не пошкоджують його ворота та автомобіль, оскільки він його ставить не під горіхом, а біля вхідних дверей свого домоволодіння і навпроти її вікон. Відстань між вхідними дверима позивача та євро парканом становить 2 метри 50 см, відстань між будинками становить 4 метри 20 см. Зрізати дерево відмовляється, оскільки воно спасає її від спеки, від сильних ветрів, до кінця року планує почистити дерево від зайвих гілок.

В судовому засіданні доводи відзиву підтримала, зазначала, що до неї комісії з міської ради не приходили, будь-яких протоколів щодо неї не складалось, вона мешкає в будинку вже тривалий час, наявний горіх росте виключно на її території та перешкод позивачу не чинить, а лише створює тінь в літній період для її будинку, так само як і у відповідача вишня.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст.91 ЗК України, власники земельних ділянок, зокрема, зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства, ч.2 ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

У відповідності до ч.2 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Стаття 109 ЗК України передбачає, що дерева, які стоять на межі суміжних земельних ділянок, а також плоди цих дерев належать власникам цих ділянок у рівних частинах. Кожен із сусідів має право вимагати ліквідувати дерева, які стоять на спільній межі. Витрати на ліквідацію цих дерев покладаються на сусідів у рівних частинах. Сусід, який вимагає ліквідації дерев, які стоять на спільній межі, повинен один нести витрати на ліквідацію дерев, якщо інший сусід відмовляється від своїх прав на дерева. Вимога на ліквідацію дерев (кущів) виключається, якщо вони служать межовими знаками і залежно від обставин не можуть бути замінені іншими межовими знаками.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіти земельною ділянкою, і відшкодування збитків.

Згідно ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів вирішують земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Позивач у справі, ОСОБА_3 , є зареєстрованим за адресою АДРЕСА_5 , відповідно до договору купівлі-продажу від 22.12.2018 року є власником житлового будинку, що розташований за адресою в АДРЕСА_2 . 09.06.2023 року направив на адресу відповідачки претензію щодо незручностей, що створює дерево горіх, яке є надзвичайно великим, знаходиться в аварійному стані, постійне сміття, горіхи, гілки, листя, вимагав вжити заходів щодо спилу горіха, який завдає йому та іншим сусідам шкоду, відповіді не отримав.

Відповідачка, ОСОБА_2 , є зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 .

Оцінюючи доводи сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У якості доказу позивачем до позовної заяви додано фотознімки із зображенням частково двору, воріт, зображення дому відповідачки, перед яким, на її дворі знаходиться дерево. Відповідачкою до відзиву додано два фотознімках, також із зображенням будинків позивача та відповідачки, дерева горіха.

Будь-яких інших доказів суду надано не було. Даних про перебування дерева горіха на спільній межі в ході розгляду не встановлено, навпаки, дерево знаходиться на земельній ділянці відповідачки на певній відстані від паркану. На фотознімках наданих позивачем наявні залишки листя, але при цьому встановити їх походження не є можливим. Також, не є можливим встановити відповідні відстані між деревом на території земельної ділянки відповідачки та євро паркану, будинку позивача. Відповідні дослідження не проводились, сторонами зазначені різні відстані в позові та відзиву.

Позивач посилався на те, що нім було подано неодноразово звернення до Харківської міської ради щодо порушень відповідачкою правил користування земельною ділянкою, але відповіді не отримав. В ході розгляду справи позивачем доказів звернення та результатів розгляду, якими б встановлено порушення чи відсутність порушень з боку відповідачки, суду надано не було, не заявлялось клопотань про витребування доказів, а саме результатів звернень. При цьому, відповідачка пояснювала, що до неї будь-хто з представників територіальної громади із означеного питання не звертався.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 158 ЗК України саме органи місцевого самоврядування вирішують земельні спору, що стосуються додержання громадянами правил добросусідства, таке звернення розглядається відповідним органом за участю зацікавлених осіб та за наслідками приймаються рішення, де і зазначаєтся порядок його виконання, у разі незгоди з прийнятим рішенням, воно підлягає оскарженню в судового порядку. Факт порушення земельного права підлягає фіксації у встановленому законом порядку, чим можуть бути акти перевірок, висновки експертів, показання свідків, тощо. Доказів на обгрунтованість позову, окрім фотознімків, суду не було надано, а тому підстав для задоволення позову не вбачається.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, судовий збір та витрати на правову допомогу стягненню з відповідачки не підлягають.

Керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 103, 105, 109, 152 ЗК України, ст.ст. 10, 12, 76 - 82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 , - залишити без задоволення.

Повний текст рішення виготовлений 18.12.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

У зв`язку із оголошенням вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований АДРЕСА_5 , фактично проживає АДРЕСА_2 .

Представник позивача адвокат Боднарчук Андрій Михайлович, на підставі ордеру, свідоцтва, адреса для листування АДРЕСА_6 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не відомий, зареєстрована та фактично проживає АДРЕСА_1 .

Головуючий: суддя О.В. Бугера