Справа № 484/1292/22
Провадження № 4-с/484/6/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

за участю секретаря судового засідання Сіраченко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на постанову начальника Первомайського відділу Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Крецу Бориса Миколайовича від 14.04.2023 року про накладення штрафу на користь держави за невиконання судового рішення,

у відсутність сторін виконавчого провадження та суб`єкта оскарження, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2023 року ТОВ «Агрофірма Корнацьких» звернулося до суду зі скаргою на постанову начальника Первомайського відділу Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Крецу Бориса Миколайовича від 14.04.2023 року про накладення штрафу на користь держави за невиконання судового рішення, мотивуючи тим, що 03.05.2023 року отримало зазначену постанову в межах виконавчого провадження ВП 71305959 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/484/692/22 від 07.03.2023 року про зобов`язання повернути земельні ділянки їх власнику ОСОБА_1 в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок. Таку постанову вважають незаконною і просять скасувати, оскільки відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення стооку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону (10 робочих днів), перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначає вимоги виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. Однак Законом України від 15.03.2022 року № 2129-ІХ «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» зазначений розділ доповнено пунктом 102, в якому зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Вважає, що за таких обставин строк, встановлений для виконання рішень немайнового характеру відповідно до ч.6 ст. 26 Закону, визначений у постанові державного виконавця, перервався і мав встановлюватися з дня припинення чи скасування воєнного стану, а за таких обставин у державного виконавця були відсутні підстави для накладення штрафу на боржника. Ухвалою суду від 19.05.2023 року відкрите провадження за скаргою, призначено судовий розгляд на 05.06.2023 року, який відкладено через неповідомлення боржника про розгляд справи на 20.06.2023 року.

05.06.2023 року від начальника Первомайського відділу Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Крецу Бориса Миколайовича надійшов відзив на скаргу, в якому він зазначив, що відповідно до ч.2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. За таких обставин скарга не підвідомча Первомайському міськрайонному суду Миколаївської області.

Крім того зазначив, що Верховний Суд у справі № 500/1912/22 зауважив про те, що факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості виконання рішення у строки у зв`язку із запровадженням такого стану, не може вважатися поважною причиною невиконання рішення. Фактів проведення бойових дій чи окупації територій, на яких розташовані земельні ділянки, що мають бути передані за судовим рішенням, не встановлено, а тому позиція боржника щодо переривання строків виконання рішення немайнового характеру призводить до необґрунтованого порушення прав стягувача у виконавчому провадженні. Отже, якщо прийняти до уваги механізм виконання рішень зобов`язального характеру, визначений ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» та погодитись з позицією скаржника, то можна дійти висновку, що на період дії воєнного стану рішення зобов`язального характеру взагалі не мають виконуватись. За таких обставин просив відмовити в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка вказаних осіб, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Представник боржника, стягувач та суб`єкт оскарження в судове засідання не явилися, про розгляд справи повідомлені. Їх неявка не перешкоджає розгляду скарги, тож суд вважає за можливе розглянути справу в її відсутність.

Після дослідження матеріалів цивільної справи № 484/1292/22, документів, доданих до скарги, вивчивши аргументи скарги та відзиву, суд дійшов до висновку про те, що провадження за скаргою слід закрити з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.11.2022 року у справі № 484/1292/22 провадження № 2/484/692/22 задоволено цивільний позов ОСОБА_1 , в тому числі зобов`язано ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути певні земельні ділянки. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 08.02.2023 року рішення в цій частині залишено без змін, тобто воно набрало законної сили, на його виконання видано виконавчий лист та пред`явлено його до виконання, розпочате виконавче провадження ВП № 71305959.

14.04.2023 року начальник Первомайського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крецу Б.М. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/484/692/22 від 07.03.2023 року виніс постанову, якою за невиконання судового рішення без поважних причин наклав на боржника ТОВ «Агрофірма Корнацьких» штраф на користь держави у розмірі 5 100 грн.

Згідно зі ст. 55, ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За правилами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Однією із засад здійснення виконавчого провадження є обов`язковість виконання судових рішень.

Згідно ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець, зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 11 Закону У країни "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема роз`яснювати сторонам їх права і обов`язки, право звертатися до суду із заявою про роз`яснення рішення, встановлення способу його виконання, викликати фізичних осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.7 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" особи, які берутьучасть у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою своєчасного та в повномуобсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч.2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, частиною другоюстатті 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язанихз організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі N 921/16/14-г/15 та від 28 листопада 2018 року у справі N 2-01575/11.

За таких обставин встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі щодо оскарження постанови начальника відділу ДВС про накладення штрафу підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених п.п. 1-3 ч.1 ст.20 КАС України. Також згідно ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, постанови державного (приватного) виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. Штраф це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування штрафу виконавець приймає постанову, яка у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку. Також, відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчими документами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Враховуючи наведене, надана скарга повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, а тому на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України провадження по сказі слід закрити.

Керуючись ст. 447, 258, 259, 260, 261, 353, п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в наданій справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити, що із зазначеними вимогами слід звертатися до адміністративного суду з адміністративним позовом в порядку адміністративного судочинства відповідно до КАС України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та(або) обов`язки, безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: