Справа № 466/6343/23
У Х В А Л А

20 червня 2023 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Баєва О.І., дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення факту тривалої хвороби матері, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, встановлення факту позбавлення батьківського піклування дітей матері, яка через тривалу хворобу не може виконувати батьківській обов`язки, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Львова із заявою, в якій просить встановити факт її тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків; встановити факт позбавлення піклування дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у зв`язку із тривалою хворобою матері дітей, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків.

Заяву подано до суду в порядку окремого провадження.

У постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року № 591/5199/20 зазначено, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

З матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження у зв`язку із скасуванням висновку ЛКК КНП «1-а міська поліклініка м.Львова» №651237 від 16.09.2021 року про наявність у неї хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків.

Заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки порядок встановлення факту тривалої хвороби матері, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків визначений Порядком видачі висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків (далі Порядок), затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18.11.2013 № 981. У разі незгоди з діями органу, що видав висновок, вони можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку, а не шляхом подання заяви в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року № 591/5199/20.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Пунктом 5 ч.1 ст.186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 листопада 2019 року у справі № 592/7612/17 зробив висновок про те, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в сукупності з положеннями частини третьої статті 124 Конституції України та в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в судах.

Оскільки зазначені вимоги не підлягають судовому розгляду, тому суд не зазначає, до юрисдикції якого суду віднесено їх вирішення.

За таких обставин слід відмови у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту тривалої хвороби матері, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, встановлення факту позбавлення батьківського піклування дітей матері, яка через тривалу хворобу не може виконувати батьківській обов`язки.

Суддя вважає за необхідне роз`яснити заявниці про її право на оскарження рішення органу, яким скасовано висновок від 16.09.2021 року №651237 у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 260, 315 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення факту тривалої хвороби матері, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, встановлення факту позбавлення батьківського піклування дітей матері, яка через тривалу хворобу не може виконувати батьківській обов`язки - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя: О. І. Баєва