СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8551/22

пр. № 2/759/731/23

24 листопада 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.

представників позивача Шурла Р.П. , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства з питань будівницва житлових будівель "Житлоінвестбуд-УКБ" про визнання майнових прав та зустрічним позовом Комунального підприємства з питань будівницва житлових будівель "Житлоінвестбуд-УКБ" до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до КП «Житлоінвестбуд- УКБ», в якому з урахуванням уточнень, просив визнати за ним майнові права на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 110,27 м. кв. та стягнути на його користь з відповідача судові витрати у розмірі 41 352,11 грн.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що 08.11.2005 року між ним та ТОВ «Київвисотбуд» був укладений договір дарування майнових прав, згідно якого ТОВ «Київвисотбуд» подарувало йому майнові права на кв. АДРЕСА_2 , загальною вартістю 230 811,00 грн та він набув всіх прав щодо здійснення дольової участі у будівництві зазначеної квартири. Ухвалою Господарського суду м.Києва від 29.02.2008 року відкрито провадження про банкрутство, введено в ТОВ «Київвисотбуд» процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядника майном.

Пунктом 1 рішення Київської міської ради від 26.04.2012 року № 542/7879 КП «Житлоінвестбуд-УКБ» передана земельна ділянка для завершення будівництва багатоповерхових житлових будинків по АДРЕСА_3 , а п. п. 2.5 п. 2 Рішення, КП «Житлоінвестбуд-УКБ» доручено вирішити з ТОВ «Київвисотбуд» та інвесторами майново-правові питання.

Пунктом 2 Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради від 12.09.2012 року № 1604, КП «Житлоінвестбуд- УКБ» доручено провести фінансово-технічну експертизу фактично виконаних будівельно-монтажних робіт незавершених будівництвом житлових будинків по АДРЕСА_3 та прийняти їх від ТОВ «Київвисотбуд» (арбітражного керуючого) по акту приймання-передачі.

У вересні 2022 року він звернувся до відповідача з заявою про укладання договору на завершення будівництва квартири АДРЕСА_2 , однак відповідач відмовив в укладанні договору на завершення будівництва квартири АДРЕСА_4 в укладанні договору відповідач послався на загальні збори інвесторів ОНБ, якими було вирішено, що підставою для укладання договору на завершення будівництва є наявність у інвесторів оригіналів договорів укладених з попереднім забудовником та оригіналів платіжних документів, які підтверджують оплату за інвестований об`єкт нерухомого майна.

У зв`язку з чим 24.11.2021 року адвокатом в його інтересах направлено адвокатський запит від 23.11.2021 року на адресу відповідача з переліком питань. 20.12.2021 року отримав від відповідача лист у якому його було повідомлено, що укладено 448 договорів на завершення будівництва з попередніми інвесторами, ступінь готовності секції А в ОНБ складає 85 % та орієнтований термін введення її в експлуатацію 3-й квартал 2022 року та вперше стало відомо, що рішенням Господарського суду міста Києва від 02.04.2015 року у справі № 910/1305/15-г за відповідачем визнано право власності на ОНБ, при цьому, лист не містив відповідей на деякі питання адвокатського запиту від 23.11.2021 року.

На адвокатські запити від 30.12.2021 року та 17.01.2022 року отримано відповідь, проте знову не було надано відповідь на порушені питання. Таким чином, відповідач не визнає його цивільного права у вигляді майнових прав на квартиру АДРЕСА_4 , у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом таких прав, оскільки досудові способи врегулювання спору ним були вичерпані.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 26.07.2022 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. та 26.07.2022 року справу передано судді (т. 1, а.с. 137-138).

Ухвалою cудді Святошинського районного суду м. Києва від 01.08.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (т. 1, а.с. 139-140).

Ухвалами Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2022 року та 12.12.2022 року витребувано докази по справі (т. 1, а.с. 161-162, 247-248).

12.12.2022 року до суду від директора КП «Житлоінвестбуд- УКБ» Акімова О. надійшла заява про застосування строків позовної давності, оскільки протягом листопада - грудня 2014 року позивач та інвестори уклали договори передачі права вимоги, проте ОСОБА_2 не звертався до відповідача у 2014 році для укладення договору передачі права вимоги, як це зробили усі інвестори. Позивач звернувся з пропуском трирічного строку, встановленого ст.257 ЦК України. З вказаною позовною заявою ОСОБА_2 звернувся більше ніж через 7 років після пропуску терміну для звернення до суду (т. 1 а.с.167-171).

12.12.2022 року до суду від директора КП «Житлоінвестбуд- УКБ» Акімова О. надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вказує, що договір дарування було укладено 18.11.2005 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Київвисотбуд» у рахунок погашення заборгованості останнього перед позивачем, оскільки у той час сторонни договору дарування перебували у трудових відносинах. Викладене свідчить про удаваність договору дарування. Договір дарування було укладено без нотаріального посвідчення.

29.02.2008 року ухвалою Господарського суду м.Києва порушено справу про банкрутство ТОВ «Київвисотбуд», що може свідчити про удаваність договору. Ухвалою Господарського суду м.Києва від 15.09.2008 року встановлено, що 07.05.2008 року до Господарського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_2 у сумі 1080000,00 грн, тобто зазначена заява подана суду після 16.04.2008 року. Таким чином кредиторські вимоги зазначених громадян, які не звертались до суду або звернулись після 15.04.2008 року не розглядаються судом і вважаються погашеними. Постановою Господарського суду Київської області від 11.03.2015 року визнано ТОВ «Київвисотбуд» банкрутом. ТОВ «Київвисотбуд» не виконано вимог встановлених вказаними нормативно-правовими актвами та не передано КП «Житлоінвестбуд- УКБ», як новому замовнику будівництва всі необхідні документи для будівництва будинків та інженерних мереж будинків по АДРЕСА_3 . Вимоги які заявив позивач не можуть слугувати належним способом захисту порушених прав, оскільки при прийнятті Святошинським районним судом м.Києва рішення про визнання за позивачем майнових прав на квартиру судом підлягає розгляду питання щодо скасування права власності та державної реєстрації права власності на спірну квартиру, яке зареєстровано за відповідачем на підставі рішення Господарського суду м.Києва від 02.04.2015 року у справі № 910/1005/15-г, проте позовна заява щодо скасування права власності на спірну квартиру позивачем не заявлялось. Також ОСОБА_2 оскаржував рішення Господарського суду м.Києва від 02.04.2015 року у справі № 910/1005/15-г, проте ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 року у відкритті апеляційного провадження було відмовлено у зв`язку з пропуском строків оскарження. КП «Житлоінвестбуд- УКБ не є правонаступником ТОВ «Київвисотбуд». Враховуючи це ОСОБА_2 було заявлено кредиторські вимоги до ТОВ «Київвисотбуд», про що свідчить ухвала Господарського районного суду м.Києва вді 15.09.2008 року. Враховуючи пропуск строку для заявлення такої вимоги ухвалою Господарського суду м.Києва від 15.09.2008 року вимоги ОСОБА_2 за договором дарування майнових прав від 08.11.2005 року визнано погашеними, вказана ухвала є чинною.

На загальних зборах інвесторів за участю представників відповідача було прийнято спільне рішення, що підставою для укладення договору на завершення будівництва є наявність у інвесторів оригіналів договорів укладених із попереднім забудовником та оригіналів платіжних документів, які підтверджують оплату за інвестований об`єкт нерухомого майна. Фінансування завершення будівництва вказаного об`єкту здійснюється за рахунок залучених коштів та доплат попередніми інвесторами, використання бюджетних коштів на завершення будівництва не передбачено. За відсутності у фізичної/юридичної особи зазначених документів у КП «Житлоінвестбуд-УКБ» відсутні правові підстави для укладення договору на завершення будівництва з позивачем, про що позивачу було повідомлено листом від 20.09.2021 № 114/8-695/2 у відповідь на заяву позивача щодо підписання договору на завершення будівництва квартири АДРЕСА_2 від 20.09.2021 № 8/695. У зазначеній заяві позивач пропонував вирішення питання шляхом виділення йому однокімнатної квартири без здійснення доплат (т. .1 а.с. 172-177).

24.02.2023 року від представника позивача Шурло Р.П. надійшли пояснення, в яких вказує, що майнові права позивача на квартиру АДРЕСА_4 визнано арбітражним керуючим, розпорядником майна в.о. директора ТОВ «Київвисотбуд» у клопотанні від 12.09.2008 року № 1/12-08 та встановлено ухвалами Господарського суду Київської області від 15.09.2008 року та 31.07.2012 року у справі № Б13/058-08/3. Під час ознайомлення з матеріалами справи № 910/1305/15-г, було з`ясовано, що в матеріалах справи є договір дарування наданий до суду саме КП «Житлоінвестбуд-УКБ», в якості доказу наявності у ОСОБА_2 майнових прав на квартиру АДРЕСА_4 . Таким чином, відповідач 23.01.2015 року визнав майнові права Позивача на Квартиру АДРЕСА_4 .Додатковим підтвердженням визнання договору дарування є той факт, що вказаний договір не був оскаржений в судовому порядку, ні ТОВ «Київвисотбуд», ні відповідачем.

Позивач дійсно перебував у трудових відносинах, але за сумісництвом, в штаті ТОВ «Київвисотбуд» не знаходився та відповідного запису у трудовій книжці немає. Сам по собі факт працевлаштування позивача за сумісництвом не може свідчити про удаваність договору дарування, не має жодних згадок про те, що договір дарування укладений з обов`язком вчинення певних дій позивачем. Позивач фактично отримав заробітну плату за 14 місяців в загальній сумі 3500,00 грн та без жодної затримки, що свідчить про те, що у ТОВ «Київвисотбуд» не могла скластися заборгованість в сумі 230 811,00 грн, на яку вказує відповідач. Предметом договору дарування зазначені лише майнові права на квартиру АДРЕСА_4 , нотаріальне посвідчення договору дарування майнових прав не передбачено.

Посилання відповідача на порушення справи про банкрутство щодо ТОВ «Київвисотбуд», з винесенням рішення Господарського суду Київської області у справі № Б13/058-08/3 та на рішення Господарського суду м. Києва від 02.04.2015 року у справі № 910/1305/15-г, як на доказ визнання за ним права власності на ОНБ та удаваність договору дарування вважає нікчемними, оскільки вони були ухвалені значно пізніше ніж вказаний договір, а в резолютивних частинах вказаних рішень не міститься жодних згадувань про позивача, договір дарування або квартиру АДРЕСА_4 .

Відповідно до довідки з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 322846969 від 14.02.2023 року відомості щодо квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , в вказаних реєстрах відсутні.

В ухвалі Господарського суду від 15.09.2008 року (№ Б13/058-08/3) йдеться про погашення кредиторських (грошових) вимог, в той час як позивач за договором дарування набув майнових вимог, з чого вбачається, що вказана ухвала не змінює жодних прав та обов`язків позивача. Більш того, в мотивувальній частині наведеної ухвали суд зазначає, що інвестори звернулися фактично до суду не з грошовими вимогами, а з майновими, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню. У зв`язку з чим суд відмовив всім без винятку інвесторам у включенні їх до комітету кредиторів, не зважаючи на те, чи вчасно вони звернулися з відповідною заявою, чи ні.

Відповідно до підпунктів 2.6., 2.7. пункту 2 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.09.2012 року № 1604 «Про завершення будівництва багатоповерхових житлових будинків на АДРЕСА_6 », передбачено обов`язок відповідача укласти з інвесторами договори про участь у завершенні будівництва житлових будинків. Відповідач відповідно до зазначених приписів Розпорядження КМДА та після ухвалення Господарським судом м.Києва рішення від 02.04.2015 року у справі № 910/1305/15-г, продовжив укладати з інвесторами договори на завершення будівництва.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.03.2023 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву представника позивача Шурло Р.П. (т.2 ст. 22-23).

13.03.2023 року до суду від директора КП «Житлоінвестбуд-УКБ» Акімова О. надійшов зустрічний позов про визнання недійсним договору дарування, який мотивував тим, що 18.11.2005 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Київвисотбуд» укладено договір дарування майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , що став підставою для його звернення до КП "Житлоінвестбуд-УКБ" з первісним позовом про визнання майнових прав на 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Проте, укладення зазначеного договору не узгоджується з нормами чинного на той час законодавства та фактичними обставинами справи. Так, договір дарування було укладено 18.11.2005 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Київвисотбуд» у рахунок погашення заборгованості останнього перед ОСОБА_2 , оскільки за словами позивача у той час сторони договору дарування перебували у трудових відносинах, що знайшло своє підтвердження у листі Пенсійного фонду України від 11.01.2023 № 2800-050202-7/1469, а отже, викладене свідчить про удаваність договору дарування. Крім цього договір дарування було укладено без нотаріального посвідчення, що свідчить про його недійсність. Вже у 29.02.2008 році (через 2 роки після укладення оскаржуваного договору) ухвалою Господарського суду м. Києва у справі № Б13/058/08 порушено справу про банкрутство ТОВ «Київвисотбуд», що свідчить про укладання договору дарування не в інтересах дарувальника, учасників ТОВ «Київвисотбуд» та інвесторів. Крім того статутом ТОВ «Київвисотбуд» не передбачено здійснення благодійної діяльність. Абзацом десятим пункту 3.4 розділу III Статуту ТОВ «Київвисотбуд» «Юридичний статут» встановлено право на укладання договорів позики згідно із чинним законодавством. Крім того, пунктом 13.1.2. розділу XIII Статуту ТОВ «Київвисотбуд» «Органи управління та контролю товариства» встановлено, що затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує розмір статутного (складеного) капіталу здійснюють загальні збори учасників, як виконавчий орган товариства. Пунктом 6.1. розділу VI Статуту ТОВ «Київвисотбуд» «Статутний (складений) капітал Товариства» статутний капітал ТОВ «Київвисотбуд» становить 27 000,00 грн. А отже, оскаржуваний договір дарування підлягав затвердженню загальними зборами учасників ТОВ «Київвисотбуд», як договір вартість якого згідно із кредитними вимогами ОСОБА_2 склала 1080000,00 грн.

Враховуючи, відсутність повноважень у керівника Товариства на підписання договору, який не затверджувався загальними зборами учасників ТОВ «Київвисотбуд» та недотримання процедури його укладання, останній вважається недійсним, у зв`язку з чим звернулись з зустрічною позовною заявою (т.2, а.с. 29-35).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2023 року прийнято зустрічну позовну заяву (т. 2 ст. 72).

13.04.2023 року до суду від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) Шурла Р.П. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить в задоволені зустрічного позову відмовити в повному обсязі. Вказує, що укладений договір дарування не суперечить та не порушує статут КП "Житлоінвестбуд-УКБ", підстави для його скасування відсутні. Крім того, просив застосувати строк позовної давності до зустрічної позовної заяви, оскільки початком перебігу строку позовної давності є 23.01.2015 року (т. 2 а.с. 83-84).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2023 року витребувано докази по справі (т. 2, а.с. 91).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.09.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (т. 2а.с. 117-118).

В судовому засіданні представники позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом)Шурло Р.П. та ОСОБА_3 просили суд первісний позов задовольнити, у зустрічному позові відмовити з підстав, викладених у позовіній заяві та у відзиві на зустрічну позовну заяву відповідно.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) КП «Житлоінвестбуд-УКБ» свого представника до суду не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки невідомі.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення представників позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї (далі - Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 08.11.2005 року між ТОВ Київвисотбуд» та ОСОБА_2 укладено договір дарування майнових прав, за яким ТОВ «Київвисотбуд»подарував, а ОСОБА_2 прийняв у власність майнові права на загальну площу у розмірі 109,91 кв. м. у кв. АДРЕСА_2 , житловий будинок А у м.Києві. Згідно з п. 2 вказаного договору дарування цей дар сторони оцінюють в сумі 230 811,00 грн з ПДВ (а.с. 4 т.1).

На підставі рішення Київської міської ради від 26.04.2012 року № 542/7879 КП «Житлоінвестбуд-УКБ» передана земельна ділянка для завершення будівництва багатоповерхових житлових будинків по АДРЕСА_3 , а п. п. 2.5 п. 2 Рішення, КП «Житлоінвестбуд-УКБ» доручено вирішити з ТОВ «Київвисотбуд» та інвесторами майново-правові питання (а.с. 178-179 т.1).

Виконавчим органом Київської міської ради видано розпорядження від 12.09.2012 року № 1604, на підставі якого КП «Житлоінвестбуд-УКБ» доручено провести фінансово-технічну експертизу фактично виконаних будівельно-монтажних робіт незавершених будівництвом житлових будинків по АДРЕСА_3 та прийняти їх від ТОВ «Київвисотбуд» (арбітражного керуючого) по акту приймання-передачі (а.с. 180-182 т.1).

20.09.2021 року ОСОБА_2 направив на адресу директора КП «Житлоінвестбуд-УКБ» заяву про вирішення питання про виділення ОСОБА_2 квартири по АДРЕСА_5 , яка була подарована йому ТОВ «Київвисотбуд» з пропозицією оцінити 3-х кімнатну квартиру і виділити йому 1-но кімнатну без доплати (а.с. 198 т.1).

Листом КП «Житлоінвестбуд-УКБ» від 20.09.2021 року № 114/8-695/2 повідомив ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для укладення договору на завершення будівництва у зв`язку з відсутністю у нього оригіналів договорів укладених з попереднім забудовником та оригіналів платіжних документів, які підтверджують оплату за інвестований об`єкт нерухомого майна (а.с. 5 т.1).

23.11.2021 року адвокат Шурло Р.П. в інтересах ОСОБА_2 направив на адресу КП «Житлоінвестбуд-УКБ адвокатський запит (а.с. 6 т.1).

10.12.2021 року КП «Житлоінвестбуд-УКБ» листом від 10.12.2021 року № 114/4186/2 повідомив адвокату Шурло Р., що КП «Житлоінвестбуд-УКБ» на сьогоднішній день здійснюють будівельні роботи по завершенню будівництва об`єктів, укладено 448 договорів на завершення бужівництва з попередніми інвесторами та здійснюється реалізація вільних квартир, ступінь готовності житлового будинку "А" по АДРЕСА_3 становить 85%, орієнтовний термін введення в експлуатацію ІІІ квартал 2022 року (а.с. 7 т.1).

30.12.2023 року адвокат Шурло Р.П. в інтересах ОСОБА_2 направив на адресу КП «Житлоінвестбуд-УКБ повторний адвокатський запит (а.с. 8 т.1).

10.12.2021 року КП «Житлоінвестбуд-УКБ» листом від 11.01.2022 року № 114/12/2 повідомив адвокату Шурло Р., що підприємство не є правонаступником попереднього замовника будівництва вказаного об`єкту - ТОВ «Київвисотбуд» та актів приймання-передачі з останнім не підписували. 28.01.2016 року КП «Житлоінвестбуд-УКБ» зареєстрували право власності на вищезазначений об`єкт у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 13037741 (а.с. 10 т.1).

Згідно листа арбітражного керуючого розпорядника майна в.о. директора ТОВ «Київвисотбуд» - "Між ТОВ «Київвисотбуд» та інвесторами-фізичними особами серед яких є ОСОБА_2 на даний час інвестиційні договори є чинними, а отже інвестори-фізичні особи не ставлять питання про повернення грошових сум, які були проінвестовані ними на будівництво квартир чи нежитлової площі. Таким чином кредиторські вимоги інвесторів-фізичних осіб не містять вимог за грошовими зобов`язаннями і є майновими, а отже ці вимоги не можуть бути включені до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Київвисотбуд»" та ОСОБА_2 внесений до таблиці майнових вимог заявлених до ТОВ «Київвисотбуд» (а.с. 17-21, 22-24 т.1).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.09.2008 року у справі за заявою ТОВ "Будівельна фірма "Альфа-Сервіс", м.Київ до ТОВ "Київвисотбуд" про банкрутство ОСОБА_2 , серед інших, подав заяву про визнання кредитором та вимоги зазначених громадян (кредиторів) є майновими. Проте дані вимоги не підлягаються включенню до реєстру грошових вимог кредиторів, оскільки за договорами, на яких грунтується зазначені вимоги, у боржника відсутні зобов`язання по сплаті коштів інвесторам, об`єктом виступали саме майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, які у будь якому випадку належать інвестору, і не оспорюються боржником ТОВ "Київвисотбуд". Таким чином на данний час на підставі чинних інвестиційних договорів ТОВ "Київвисотбуд" має обов`язок виконати зобов`язання за цим договором. Присутні в судовому засіданні громадяни підтвердили, що їх вимоги в першу чергу направлені на отримання у власність проінвестованої площі житла, а не повернення коштів. Також, серед інших до Господарського суду Київської області надійшли наступні заяви з кредиторським вимогам, серед інших 07.05.2008 року заява ОСОБА_2 в сумі 1080000,00 грн" (а.с. 25-69 т.1).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.07.2012 року за заявою ТОВ "Будівельна фірма "Альфа-Сервіс", м.Київ до ТОВ "Київвисотбуд" про банкрутство визнано поточних кредиторів ТОВ "Київвисотбуд", при цьому судом встановлено, що "....02.03.2012 року через канцелярію господарського суду Київської області представниками подано клопотання про залучення документів до матеріалів справи. У вказаних документах міститься інформація про фізичних осіб, яких зазначені товариства залучили до співінвестування на будівництво житлових комплексів по АДРЕСА_7 та по АДРЕСА_3 , які станом на дату порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Київвисотбуд" повністю виконали свої зобов`язання та внесли інвестиції відповідно до умов інвестиційних договорів укладених між фізичними особами та вказаними товариствами, а саме:... інвестори житлового будинку по АДРЕСА_3 , житловий будинок "А" (індивідуальний проект), серед яких - 109,91 м.кв. - ОСОБА_2 " (а.с. 70-116 т.1).

Рішенням Господарського суду м.Києва від 02.04.2015 року за позовом КП «Житлоінвестбуд-УКБ» до ТОВ "Київвисотбуд" про визнання права власності визнано за КП «Житлоінвестбуд-УКБ» право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 183-188 т.1).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 15.06.2015 року "Об`єкт незавершеного будівництва, а саме багатоповерхові житлові будинки (секції А,Б,В) з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземні паркинги (№№ 1, 2, 3) загальною площею забудови 5700 кв.м. адреса: АДРЕСА_3 , власник: ТОВ "Київвисотбуд" (а.с. 117-125 т.1).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.01.2016 року право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 власником об`єкту є КП «Житлоінвестбуд-УКБ» (а.с. 184 т.1).

Як вбачається зі схеми житлового будинку А по АДРЕСА_3 та наданого відповідачем плану квартири АДРЕСА_1 " кварира АДРЕСА_4 , майнові права на яку заявляє позивач має № 21 із загальною площею 110,27 кв.м, яка знаходиться на 4 поверсі житлового будинку А по АДРЕСА_3 (а.с.175-197 т.1)

Судом встановлено, що станом на день звернення до суду Об`єкт (будинок АДРЕСА_3 ) не зданий в експлуатацію, будь-яких дій для здачі в експлуатацію будинку, де знаходиться квартира, відповідач не здійснює, чим порушує встановлені статтею 526 ЦК України загальні вимоги виконання зобов`язання: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

У постанові Верховного Суду від 16.10.2020 за наслідками розгляду цивільної справи № 910/12787/17 зазначено, що «спосіб захисту може бути визначено концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на проведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи сторона (сторони) правочину перебували у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша законна реалізація заінтересованою особою її прав».

КП «Житлоінвестбуд- УКБ» звертаючись до суду з зустрічним позовом про визнання недійсним правочину, де він не є стороною, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси.

При цьому, під порушенням розуміється такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. За наслідками задоволення такого позову має відбуватися поновлення (захист) майнових прав позивача або ж його інтереси можуть бути реалізовані, внаслідок чого він зможе набути прав.

Відповідно до договору дарування від 08.11.2005 року (оспорюваного правочину) укладеного між ТОВ "Київвисотбуд" та ОСОБА_2 відбулася безоплатна передача позивачу майнових прав на спірну квартиру.

Згідно п. 7 договору дарування від 08.11.2005 року ОСОБА_2 зобов`язався після введення визначеного у п.1 цього договору житлового будинку в експлуатацію самостійно здійснити оформлення та реєстрацію правва власності на завершену будівництвом квартиру, майнові права на загальну житлову площу в якій отримані обдаровуваним у власність на підставі цього договору.

Згідно з ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Відповідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

За змістом ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Роз`яснення абзацу п`ятого пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказують, що відповідно до статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Вказані у зустрічній позовній заяві доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Позивачем за зустрічним позовом не було надано жодного доказу існування боргу між сторонами договору дарування у розмірі 1 080 000,00 грн; ані в договорі дарування, ані в інших договорах та документах, не має жодної згадки про те, що договір дарування укладений з обов`язком вчинення певних дій.

Відповідно до абз. 11 ст. 3.4. Статуту ТОВ «Київвисотбуд» (далі - Статут), Товариство має право виконувати інші дії і функції не заборонені у прямій і виключній формі законодавством України.

З викладеного вбачається, що укладення Договору дарування не суперечить та не порушує Статут.

Відповідно до абз. 16 ст. 13.1.2. Статуту, повноваження передбачені пунктами б), в), г), д), е), з), к), належать до виключної компетенції Загальних зборів учасників Товариства та не можуть бути передані іншим органам Товариства.

Разом з цим, відповідно до ст. 13.2.3. Статуту, Загальні збори учасників Товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції Директора.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (наведена правова норма аналогічна правовій нормі викладеній у редакції ЦК України чинній на час укладання Договору дарування).

З викладеного вбачається, що позивачем за зустрічним позовом не було надано жодного доказу, який свідчить про те, що Загальними зборами учасників Товариства, як Виконавчим органом Товариства, не було передано частину своїх повноважень директору ТОВ «Київвисотбуд», в тому числі на укладання договорів, вартість яких перевищують розмір статутного (складеного) капіталу, або не було надано дозвіл на укладання Договору дарування.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем за зустрічним позовом КП «Житлоінвестбуд- УКБ» не доведено, які саме його права та законні інтереси порушені укладенням договору дарування між ТОВ "Київвисотбуд" та ОСОБА_2 .

Крім того, судом встановлено, що копія договору дарування від 08.11.2005 року міститься в матеріалах справи №910/1305/15-г як один з додатків до позовної заяви від 23.01.2015 року №114/229 (відповідь Господарського суду м. Києва від 07.07.2023 року №02-13/379/23), тобто представником КП «Житлоінвестбуд-УКБ» при зверненні до суду з позовом 23.01.2015 року до матеріалів позовної заяви у справі №910/1305/15-г було долучено оспорений договір дарування від 08.11.2005 року (а.с.106 т.2).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, встановлено, що про існування оспореного договору дарування КП «Житлоінвестбуд-УКБ» було відомо 23.01.2015 року, проте з позовом про визнання недійсним вказаного договору звернулись 10.03.2023 (а.с.70 т.2), тобто з пропуском строку, визначеного ст. 257 ЦК України.

Відповідно до ст. 876 ЦК України власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно частин першої та другої ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (частина друга стаття 3 Закону).

Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не вважаються речовими правами на чуже майно, тому що об`єктом цих прав є не чуже майно, а також не вважаються правом власності.

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Виходячи з приписів ст. 190, частин 1,2 ст. 722 ЦК України та умов укладеного 08.11.2005 року між ТОВ "Київвисотбуд" та ОСОБА_2 договору дарування, суд визнає позивача таким, що набув майнових прав на спірну квартиру.

Згідно статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і, відповідно, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 у справі № 522/1029/18, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Згідно зі статтею 177 ЦК України до об`єктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). За правилами статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування). Майнове право є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право є обмеженим речовим правом, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 6-14-39цс19 та від 27 лютого 2019 року у справі № 6-14-606цс18, у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.

Оскільки квартира в житловому будинку А по АДРЕСА_3 , яка є об`єктом дарування за договором дарування від 08.11.2005 року стає окремим майном після завершення будівництва, то до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації - позивачу належить не право власності на квартиру, а майнове право на неї.

Отже, звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_2 насамперед повинен був довести наявність своїх прав на квартиру під АДРЕСА_8 ) належними, достатніми та допустимими доказами.

Згідно ч. 3 ст. 719 ЦК України договір дарування майнового права та договір дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним.

Встановлено, що в п. 1 Договору дарування предметом договору зазначені саме майнові права на Квартиру

АДРЕСА_4 вбачається зі схеми житлового будинку А по АДРЕСА_3 та наданого відповідачем плану квартири АДРЕСА_1 " кварира АДРЕСА_4 , майнові права на яку заявляє позивач має № 21 із загальною площею 110,27 кв.м, яка знаходиться на 4 поверсі житлового будинку А по АДРЕСА_3 (а.с.175-197 т.1).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_2 майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 110,27 метрів квадратних.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин, суд встановивши фактичні обставини справи, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України.

За приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно зі ст.ст. 133,137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу, це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки.

Згідно з п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки позивачем надано суду документальне підтвердження надання правової допомоги та витрат, а саме: договір про надання правової допомоги від 23.11.2021 року, акт про надання юридичних послуг від 22.07.2022 року, товарний чек № 23/11 від 23.11.2021 року, суд приходить до висновку про задоволення вимог первісного позову в частині відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 39 044,00 грн.

Крім того, з КП "Житлоінвестбуд-УКБ" на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 308,11 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 18, 19, 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Комунального підприємства з питань будівницва житлових будівель "Житлоінвестбуд-УКБ" про визнання майнових прав задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 майнові права на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 110,27 метрів квадратних.

Стягнути з Комунального підприємства з питань будівницва житлових будівель "Житлоінвестбуд-УКБ" на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 308,11 грн та витрати з оплати професійної правничої допомоги у розмірі 39 044,00 грн, а всього 41 352 (сорок одну тисячу триста п`ятдесят дві) гривні 11 копійок.

Зустрічний позов Комунального підприємства з питань будівницва житлових будівель "Житлоінвестбуд-УКБ" до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_9 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): Комунальне підприємство з питань будівницва житлових будівель "Житлоінвестбуд-УКБ", , адреса: 01034, м.Київ, вул.Володимирська, 42, кім. 320.

Повний текст рішення виготовлено 01.12.2023.

Суддя Ю.О. Твердохліб