Провадження № 22-ц/801/2231/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів: Рибчинського В. П., Панасюка О. С.,

учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Федчишена С. А., в залі суду в місті Вінниці, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення,

у цивільній справі № 127/27809/22 за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2022 року Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (далі КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до умов, визначених Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 та Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Житлове помешкання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично зареєстрований та проживає відповідач, забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП BМР «Вінницяміськтеплоенерго».

Відповідач, порушуючи умови п. 5 ч. 2 ст. 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не здійснює оплату за надані житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка в добровільному порядку не сплачена.

За наведених обставин просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.08.2019 до 30.06.2022 включно в розмірі 59 512,25 грн, з яких: 59 417,78 грн основний борг, 13,34 грн сума втрат від інфляції, 81,13 грн 3% річних від простроченої заборгованості.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2022 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження.

02.02.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.04.2023 скасовано заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2023 у цивільній справі за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.08.2019 до 30.06.2022 включно в розмірі 59 512,25 грн, з яких: 59 417,78 грн основний борг, 13,34 грн сума втрат від інфляції, 81,13 грн 3% річних від простроченої заборгованості.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач належним чином зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання не виконує, тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Отже позивачем правомірно нараховані до стягнення з відповідача 81,13 грн 3% річних від простроченої суми заборгованості та 13,34 грн сума втрат від інфляції.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим через неповне та неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також судом було допущено грубе порушення норм процесуального права.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий - суддя Войтко Ю. Б., судді: Рибчинський В. П., Панасюк О. С.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 листопада 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом не враховано позицію відповідача з приводу нарахування необґрунтованої заборгованості та обов`язку повірки засобу обліку послуги з постачання гарячої води за рахунок виконавця послуги, а не споживача. Звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні відсутнє будь-яке посилання на вимоги нормативно-правових актів, відповідно до яких конкретна посадова особа КП BМР «Вінницяміськтеплоенерго» уповноважена визначати правомірність та законність розпломбування лічильника, а також відсутні будь-які фактичні законні докази, в результаті чого було визнано беззаперечну його «самостійність» в розпломбуванні лічильника, не враховано аварійну ситуацію у системі гарячого водопостачання у його квартирі. Також посадові особи КП BМР «Вінницяміськтеплоенерго» ставлять йому у вину порушення строків повірки лічильника. Тобто вказані причини, а саме: «самостійність» в розпломбуванні та порушення строків повірки лічильника лічильника в подальшому стали підставами для зняття його з абонентського обліку.

Отже, на думку скаржника, позивачем почали здійснюватися незаконні нарахування, в результаті яких і виникла так звана заборгованість, внаслідок неправильного трактування посадовими особами КП BМР «Вінницяміськтеплоенерго» вимог нормативно-правових актів, та які залишилися недоведеними під час судового розгляду. При цьому, позивач приховав і свідомо не вказав в оборотній відомості, що відповідачем сплачувались кошти за надані послуги. Недобросовісність позивача стосовно нарахувань підтверджується і клопотанням від 02.02.2023 № 1/963 та оборотною відомістю, в якій вже зазначалось «сальдо» на початок серпня 2019 року в розмірі 35 237,66 грн. Однак жодні виплати ним комунальних платежів в оскаржуваному рішенні суду не враховані взагалі. Вважає, що сума заборгованості, заявлена позивачем є недоведеною, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Доводи особи, яка подала відзив апеляційну скаргу

Від представника позивача Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що помешкання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у якому проживає відповідач забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго».

З особового рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований: ОСОБА_1 .

Як встановлено з оборотної відомості та розрахунку суми заборгованості, заборгованість відповідача за надані послуги централізованого теплопостачання за період з 01.08.2019 по 30.06.2022 становить 59 417,78 грн.

Таким чином суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача цієї суми заборгованості.

Щодо стягнення інфляційних та 3% річних, то місцевим судом взято до уваги, що відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, місцевим судом враховано, що за юридичною природою правовідносини сторін є грошовими зобов`язаннями і на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з положеннями частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, зазначена справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним критеріям.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», суд першої інстанції, керуючись нормами статей 526, 530, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (зі змінами), положеннями Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, вважав доведеною та обґрунтованою наявну у відповідача заборгованість за надані йому послуги з централізованого теплопостачання.

Судова колегія погоджується з висновками суду, що позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг, а відповідач ними користувався, а тому зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір у зв`язку з несплатою відповідачем вартості отриманих послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житловокомунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, а відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше двадцятого числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк.

Позивач КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заявив до стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.08.2019 по 30.06.2022 включно у розмірі 59 512,25 грн, із яких: 59 417,78 гри - сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води; 13,34 грн - сума втрат від інфляції; 81,13 грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості.

Зазначений житловий будинок технічно під`єднано до зовнішніх інженерних мереж КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго», що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Вінницької міської ради від 08.06.2006 № 1312 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» та від 10.12.2020 № 2634 «Про погодження норм споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії та норм споживання гарячої води на послугу з постачання гарячої води для споживачів КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго», які є у загальному доступі на офіційному сайті Вінницької міської ради.

До прийняття зазначеного рішення від 10.12.2020 № 2634 норми споживання теплової енергії та гарячої води встановлювались відповідно до КТМ 204 України 244-94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні».

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб- сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У відповідності до зазначених норм, КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, опублікувавши ці договори на веб-сайті підприємства https://vmte.vn.ua/contract.html.

З 01.11.2021 діють Типові індивідуальні договори приєднання на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, і вважається, що вони укладені між КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго» та кожним споживачем - фізичною особою відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води».

До 01.11.2021 діяв типовий договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, опублікувавши у газеті «Вінницька газета» № 32 від 03.08.2018 типовий договір приєднання. Після цієї публікації вважається, що договори були укладені між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та кожним споживачем - фізичною особою.

Пунктом 3.4. Договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води передбачено, що всі платежі за послуги з теплопостачання, що вносяться споживачем на поточний рахунок виконавця, погашають заборгованість попереднього періоду при її наявності, незалежно від призначення платежу, вказаного у платіжному документів.

Із оборотної відомості за період з 08.2019 по 06.2022 за особовим рахунком № НОМЕР_1 (т.1 а.с.33) вбачається, що станом початок спірного періоду - 01.08.2019 відповідач мав заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в загальному розмірі 35 237,66 гри (сальдо на 08.2019 - колонка 2 оборотної відомості).

Протягом спірного періоду (з 01.08.2019 до 30.06.2022) відповідач сплатив на рахунок позивача кошти в загальній сумі 27 228,79 грн (колонка 10 оборотної відомості), які відповідно до пункту 3.4. Договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, який було опубліковано КП BMP «ВМТЕ» у газеті «Вінницька газета» № 32 від 03.08.2018, позивач зарахував в рахунок погашення заборгованості за минулий період, тобто до серпня 2019 року.

У зв`язку з цим до позовної заяви додано оборотну відомість за період з 08.2019 по 06.2022 за особовим рахунком № НОМЕР_1 з обнуленим сальдо на початок серпня 2019 року, згідно з якою нарахування за теплову енергію та гаряче водопостачання в загальній сумі складає 63 720,16 грн; перерахунок на загальну суму 4 302,38 грн; заборгованість за постачання теплової енергії та гарячої води складає 59 417,78 грн.

Щодо доводів відповідача про відсутність у нього заборгованості за послугу з постачання гарячої води, оскільки він сплачує за показаннями лічильника, який встановлено у квартирі, то 06.11.2015 контролером енергонагляду служби збуту КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго» було складено акт про те, що у квартирі АДРЕСА_2 самовільно розпломбовано лічильник для виконання ремонтних робіт, пломбу не встановлено, так як лічильник не пройшов повірку з 06.2011 року (т.1 а.с.169).

До теперішнього часу лічильник гарячої води у квартирі відповідача не опломбовано та відповідно не взято на абонентський облік.

Згідно з пунктом 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, положення якого застосовувались до 01.11.2021, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

З 01.11.2021 застосовуються Правила надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1023) та Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315, нова редакція якої затверджена наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358.

Згідно з пунктом 27 зазначених Правил № 1182 несанкціоноване втручання у роботу вузлів розподільного обліку забороняється. Якщо встановлено факт несанкціонованого втручання (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, зокрема порушення цілісності пломб) в роботу вузла розподільного обліку гарячої води, зазначений вузол вважається таким, що вийшов з ладу.

Датою початку несанкціонованого втручання в роботу вузла розподільного обліку гарячої води може бути: дата виходу з ладу, зафіксована автоматично таким вузлом обліку; дата повідомлення про несанкціонований вплив на вузол обліку; перший день після дати припинення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); дата останньої контрольної перевірки виконавцем комунальної послуги, але не більше ніж 12 місяців до дати виявлення факту несанкціонованого впливу на вузол обліку.

На час відсутності у споживача вузла розподільного обліку у зв`язку з проведенням повірки засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною такого вузла обліку, ремонту для цілей розподільного обліку обсяг гарячої води визначається відповідно до Методики розподілу.

Підпунктом 3 пункту 4 розділу І Методики № 315 передбачено, що для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу.

У відповіді від 16.12.2015 № 09/2222 на звернення ОСОБА_1 , копію якої відповідач надав до заяви про перегляд заочного рішення та відзиву на позов, КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго» роз`яснило відповідачу, що працівник підприємства не мав відповідних повноважень на пломбування витратомірів гарячої води у квартирі відповідача, оскільки у разі порушення цілісності пломб на засобах обліку, а також на їх з`єднувальних частинах, виявлення фактів штучного впливу на роботу засобів обліку виробник/виконавець має право вимагати від споживача проведення позачергової повірки з метою контролю правильності показників такого засобу обліку з одночасним відшкодуванням вартості споживачем робіт з проведення експертизи, метрологічної повірки та/або ремонту засобу обліку. У зв`язку з цим ОСОБА_1 було роз`яснено про необхідність у найкоротший термін здійснити повірку засобу обліку гарячої води, для чого звернутись до витратомірної лабораторії підприємства.

Проте, заявку на повірку лічильника до КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго» відповідач до теперішнього часу не подав та не надав позивачу доказів повірки лічильника іншою уповноваженою організацією, яка має право на проведення повірки засобів вимірювальної техніки.

Виконавець комунальної послуги не може використовувати показання лічильника, який знято із абонентського обліку у зв`язку із самовільним розпломбуванням, до постановлення його на облік після проходження повірки та підтвердження його придатності. Розрахунки із такими споживачами здійснюються як із споживачами, житлові приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку.

Отже з грудня 2015 року нарахування за спожиту послугу гарячого водопостачання по квартирі відповідача проводиться відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб згідно із встановленими нормативами (нормами) споживання в залежності від кількості днів надання послуги в розрахунковому періоді, оскільки житловий будинок не оснащений будинковим засобом обліку послуги.

Пунктом 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, передбачено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці.

Згідно з пунктом 11 Правил плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання, зокрема, у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу).

Пунктом 38 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено, що міжповірочний інтервал для лічильників води становить 4 роки.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини одинадцятої статті 4 Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» право власності на встановлені відповідно до цієї статті вузли розподільного обліку/прилади - розподілювачі теплової енергії належить власникам (співвласникам) приміщень, у яких такі вузли обліку встановлені, якщо інше не встановлено законом або договором.

У пункті 4 частини першої статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено, що вузол комерційного обліку (загально будинковий лічильник) - це вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом.

Вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів, - є вузлом розподільного обліку - квартирним лічильником (пункт 6 частини першої статті 1 зазначеного Закону).

Згідно з пунктом 2 статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів (квартирних) - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиту воду) покладається на власників приладів обліку.

Власники лічильників зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати лічильники, які вони експлуатують, на періодичну повірку.

Договором приєднання про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, текст якого опубліковано у газеті «Вінницька газета» № 32 від 03.08.2018 (діяв до 1 листопада 2021 року) передбачено обов`язок споживача своєчасно проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку води і теплової енергії (пункт 4.2.14.).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже встановлена теплопостачальним підприємством плата квартирі АДРЕСА_2 за гаряче водопостачання є обґрунтованою, розрахованою з дотриманням всіх вимог законодавства.

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до правової позиції, сформульованої у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання із застосуванням норм статті 625 ЦК України.

Відповідачем не надано належних доказів на спростовування факту надання або неналежного надання йому послуг з централізованого теплопостачання позивачем або ж надання послуг іншою особою. Також відповідачем не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, розрахунку наявної заборгованості та компенсаційних виплат за несвоєчасну оплату комунальних послуг, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази та надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, тому судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за особою, яка звернулась із апеляційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: В. П. Рибчинський

О. С. Панасюк