ЄУН №337/1989/22
Провадження №2/337/36/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., за участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Мальцевої О.О., відповідачки ОСОБА_2 , представника відповідачки адвоката Яковенко В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання (догляду),

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

Розірвати договір довічного утримання, укладений 12.11.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Філіповою Ларисою Петрівною, зареєстрований в реєстрі за №1536;

Скасувати заборону відчуження на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,52 кв. метри, житловою площею 28,0 кв. метрів, накладену 12.11.2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Філіповою Ларисою Петрівною, зареєстровану в реєстрі за №1537;

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 50,52 кв. метри, житловою площею 28,0 кв. метрів, проведену на ім`я ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання від 12.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Філіповою Ларисою Петрівною, зареєстрованого в реєстрі за №1537;

Застосувати наслідки розірвання довічного утримання, укладеного 12.11.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Філіповою Ларисою Петрівною, зареєстрованого в реєстрі за №1536, повернути сторони у первинний стан, визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 50,52 кв. метри, житловою площею 28,0 кв. метрів;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 грн. судового збору та судові витрати на правничу допомогу.

Ухвалою судді від 11 липня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання.

15 вересня 2022 року відповідачка ОСОБА_2 подала відзив, в якому просила відмовити в задоволенні заявлених вимог в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість доводів позивачки.

29 вересня 2022 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Мальцева О.О. подала клопотання про виклик свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

25 жовтня 2022 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Яковенко В.І. подала клопотання про виклик свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Ухвалою суду від 25 жовтня 2022 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Мальцевої О.О., та витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості щодо перетину державного кордону України громадянкою України ОСОБА_2 , за період з 01.01.2019 року по 24.10.2022 року.

Витребувана інформація надана суду 01.11.2022 року і повторно 07.11.2022 року.

Ухвалою суду від 14 листопада 2022 року у справі закрите підготовче провадження, призначено судовий розгляд по суті. Викликано в судове засідання свідків зі сторони позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , свідків зі сторони відповідача: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 .

Ухвалою суду протокольної форми від 20 квітня 2023 року замінено свідка сторони позивача ОСОБА_5 на ОСОБА_15 .

Ухвалою суду протокольної форми від 20 квітня 2023 року прийнято відмову сторони позивача від допиту свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 пояснила, що в 2015 році вона погодилась укласти договір довічного утримання з ОСОБА_2 , яка до цього, кілька разів пропонувала укласти такий договір. Погодилась у зв`язку із своїм віком. Перший час після укладення договору все було добре, ОСОБА_2 була доброзичлива, запрошувала на святкування Нового року, в гості до квартири на пр. Металургів, на дачу, що на березі р. Дніпро, дарувала квіти. Було приємно, хоча відповідачка свої обов`язки повністю і не виконувала. Так, замість харчування ОСОБА_2 давала 1300 гривень на продукти і ліки. Спочатку позивачка була досить самостійною і могла себе забезпечувати. Потім, коли її стан здоров`я погіршувався, ОСОБА_2 не завжди надавала їй допомогу, не приїжджала, коли просила позивачка, не привозила їжу. Позивачка в скрутні часи, коли отримала травму руки в серпні 2016 року, була змушена звертатись за допомогою до Ветеранської організації і до волонтерів. Вона дзвонила ОСОБА_2 і просила її про допомогу, але та сказала поправлятись і не приїхала. 19 лютого 2022 року ОСОБА_2 поїхала в Польщу. Казала, що на кілька тижнів, а повернулась через кілька місяців. Вижила позивачка лише завдяки сусідам, оскільки за станом здоров`я не могла спуститись сходами, поки не працював ліфт, за продуктами харчування. ОСОБА_2 повернулась приблизно 19-20 квітня 2022 року. В кінці травня 27.05.2022 року позивачка сказала ОСОБА_2 , що буде розривати з нею договір, на що та почала вести себе агресивно, почала забирати ключі від дверей, штовхнула. Конфлікт припинили сусіди, які вийшли в загальний коридор. Після цього випадку ОСОБА_2 більше не приходила. Щодо обов`язків за договором, ОСОБА_2 трьохразовим харчуванням позивачку не забезпечувала, а просто давала гроші та додавала 200 гривень на ліки. Приходила лише один раз на місяць, прибирала та забирала брудну білизну. За дорученням ОСОБА_2 , інші особи також не виконували обов`язки за договором. Ліки зазвичай позивачка просила купити сусідів. Щодо незадоволення ОСОБА_1 виконанням умов договору, ОСОБА_2 запропонувала їй повернути вкладені гроші, або найняти покоївку.

Представник позивача адвокат Мальцева О.О. наполягала на задоволенні позову, оскільки відповідачка ОСОБА_2 не виконувала майже всі обов`язки за укладеним договором.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що в 2015 році позивачка звернулась до неї з пропозицією укласти договір. Вона довго думала, і вирішила погодитись. В тому самому будинку живе її донька, і тому їй буде зручно виконувати обов`язки за договором. Також вони домовились, що поки ОСОБА_1 в змозі, вона все робить сама, а відповідачка їй лише дає гроші. Те, що розповіла суду ОСОБА_1 , є неправдою. Вона виконувала усі умови договору, часто приїжджала (2-5 разів на місяць) готувала їжу, як казала ОСОБА_1 , навіть цілі меню, привозила продукти, ліки, прала, прибирала, купила телефон, замінила в квартирі вікна (на пластикові) і двері, давала гроші на сушку для рушників, заміну труб та тому подібне. Приїжджала і готувала, коли ОСОБА_1 хворіла. Усі питання вирішувались за дзвінком. У позивачки завжди була їжа і вона була забезпечена продуктами для триразового харчування. Взуття для позивачки вона покупала перші роки. В Польщу вона поїхала 20.02.2022 року, і мала зворотній квиток на 27.02.2022 року. Перед цим вона забезпечила ОСОБА_1 продуктами і зробила прибирання. Вважає, що ініціатива позивачки по розірванню договору обумовлена тим, що з`явилась якась третя сторона.

Представник відповідачки адвокат Яковенко В.І. заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на відсутність доведених підстав для розірвання договору довічного утримання.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що з ОСОБА_1 вона знайома не дуже давно. В серпні 2021 року вона переїхала до буд. АДРЕСА_3 , і відразу познайомилась з місцевими бабусями, що сиділи біля під`їзду. Спочатку тісних відносин з ними не підтримувала, і просто ОСОБА_16 . Потім почалась війна. Її чоловік пішов служити. Друзі волонтери дізнавались у неї, кому із стареньких у її дворі необхідна допомога, і передали продуктові кошики, які вона рознесла. Далі не працювали ліфти. Вона з чоловіком ходила до квартири ОСОБА_1 в березні-квітні 2022 року, але у неї не працював дзвінок. Сусіди внизу сказали, що у ОСОБА_1 є опікун, і вони заспокоїлись. Ходили і допомагали не тільки ОСОБА_1 , а всім стареньким, які тоді потребували допомоги. Пізніше, приблизно в квітні 2022 року потрапили до квартири ОСОБА_1 і виявили, що у неї пустий холодильник і немає їжі. В квартирі було брудно і не придбано. Вона купила для ОСОБА_1 продукти, ліки, мазі, приготувала їжу. З того часу буває у неї досить часто один-декілька разів на тиждень. Інколи стирає і прибирає у ОСОБА_1 , готує їжу у себе вдома і приносить бабусі. Відповідачку в квартирі жодного разу не зустрічала. Пізніше до неї з чоловіком у дворі підійшла ОСОБА_1 і попросила допомогти знайти адвоката, щоб розірвати договір з ОСОБА_2 , що вони і зробили. Зараз вона годує ОСОБА_1 , приносить продукти і ліки. Її чоловік поставив ОСОБА_1 дверний дзвінок, купили новий телефон, замінили зламаний замок.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що влітку 2022 року знаходився в квартирі АДРЕСА_4 , коли почув шум і крик про допомогу. Вийшов до загального коридору і побачив на полу ОСОБА_1 , навпроти якої стояла ОСОБА_2 . Та просто стояла, і допомогти піднятись позивачці не намагалась. Сам конфлікт він не бачив, як і тілесних ушкоджень на ОСОБА_1 . Але ОСОБА_1 тоді скаржилась, що ОСОБА_2 її штовхнула. ОСОБА_2 тоді казала, що ОСОБА_1 обманює. В будинку він ОСОБА_2 бачив не часто раз на 2-3 місяця.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що живе в квартирі АДРЕСА_5 . ОСОБА_1 знає дуже давно, як заселились до будинку. Вони товаришують і проводять багато часу разом. Позивачку може охарактеризувати виключно з позитивної сторони. Вона заходила в гості до ОСОБА_1 , і знає що та сама скупляється і готує собі їжу. ОСОБА_1 казала, що робить все сама, оскільки ОСОБА_2 приїжджає лише раз на місяць, дає гроші, прибирає квартиру і більше нічого не робить. ОСОБА_1 скаржилась, що ОСОБА_2 не купила їй ліки, коли та просила. Щоб ОСОБА_2 приносила ОСОБА_1 продукти, вона не бачила. Коли почалась війна, ОСОБА_1 казала, що її опікун її кинула, і разом з донькою поїхала до Польщі. ОСОБА_1 допомагала донька свідка (приносили продукти, пекла), та інші сусіди. Про конфлікт між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 дізналась на наступний день від ОСОБА_1 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що проживає в квартирі АДРЕСА_6 . ОСОБА_2 знає з першого дня заселення в будинок. ОСОБА_2 возила ОСОБА_1 продукти з дачі, ліки, поміняла вікна, газову плиту, навела порядок в квартирі. Продукти привозила ОСОБА_2 або її донька кожного тижня. ОСОБА_2 їй казала, що прибирає і миє у ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_1 на виконання обов`язків ОСОБА_2 не скаржилась. Одного разу прийшла ОСОБА_1 , вся труситься, і сказала, що ОСОБА_17 її побила і вона тікає. Розказала, що ОСОБА_2 хотіла її вигнати з хати, побила, звалила, та показувала свій палець. Саден при цьому свідок не побачила. Як почалась війна, інші сусіди взяли опіку над ОСОБА_1 , приносили їй гуманітарну, і до них вона ходить купатись і пратись.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що живе близько 50 років в квартирі АДРЕСА_7 , і добре знає ОСОБА_1 , яка на пенсії часто почала приходити в гості. ОСОБА_1 їй казала про ОСОБА_2 , що та щомісяця платить по 1300 гривень, а також поміняла піч, вікна, двері, пропонувала купити пральну машину, але ОСОБА_1 відмовилась, оскільки та споживає багато електрики. Свідок не очікувала, що ОСОБА_1 так поступить з людиною. ОСОБА_2 приходила до неї дуже часто з пакетами (може і по 3-4 рази на тиждень), що вона бачила у вікно, забезпечувала, прала і кожного тижня прибирала. ОСОБА_1 на ОСОБА_2 ніколи не скаржилась. Як заселились нові мешканці, приблизно півтора роки тому, такі зміни з ОСОБА_1 і відбулись. Умови договору довічного утримання вона не знає, але знає, що ОСОБА_2 забезпечує ОСОБА_1 продуктами, та вони кудись разом їздили.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що вже років 15 знає ОСОБА_1 . З 2009 року вони разом були у ветеранській організації, і бачились майже щотижня. В 2016 році ОСОБА_1 на якийсь час зникла. Свідок прийшла до неї, і дізналась, що та зламала руку. В холодильнику було пусто, а ОСОБА_1 скаржилась, що уклала договір, але опікуна немає. Свідок сходила в магазин і купила ОСОБА_1 продуктів. Це було в серпні, і по вересень того року свідок постійно приходила і провідувала ОСОБА_1 , але опікуна жодного разу не бачила. ОСОБА_1 тоді сама готувала собі їжу. З 2021 року свідок приходила в гості до ОСОБА_1 майже щотижня. В грудні 2021 року, як ОСОБА_1 повернулась з лікарні, то сказала їй, що прийняла рішення, і буде розривати договір з ОСОБА_2 . Надалі, 27.02.2022 року вона прийшла до ОСОБА_1 , і та розказала, що її опікун з донькою уїхала. До цього та часто їздила в Польщу та Туреччину. Свідок купила ОСОБА_1 продукти, покупала її, попрала одяг. Приходила після цього ще в лютому і весь березень. В квітні ОСОБА_1 сказала, що її опікун повернулась, але рішення про розірвання договору нею вже прийнято остаточно. Потім бачила у ОСОБА_1 синю руку. Зі слів, то від того, що ОСОБА_2 забирала у неї ключі. Щоб ОСОБА_2 забезпечувала ОСОБА_1 одягом не знає. У неї все своє. ОСОБА_2 прала і прибиралась у ОСОБА_1 раз на місяць.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що живе в квартирі АДРЕСА_8 . Вона є донькою ОСОБА_2 і сусідкою ОСОБА_1 , та знає всю ситуацію з середини. Так до війни з позивачкою буди чудові дружні відносини, і сприймали її як члена сім`ї, ОСОБА_1 приходила до неї пити чай, вона їй поповнювала рахунок мобільного телефону, разом з матір`ю передавали консерви, продукти з дачі, віддали диван, пральну машину, тощо. ОСОБА_2 ходила до ОСОБА_1 дуче часто, не менше одного разу на тиждень, готувала, прибирала, прала, прасувала, все по необхідності, возила позивачку до лікарні. Після початку війни, втрутилась третя сторона з корисною метою. Перед тим, як їхати на початку війни, вони зателефонували ОСОБА_1 , і лише коли та сказала, що у неї все є, поїхали. Розраховували, що ОСОБА_2 зможе повернутись раніше, але вийшло через місяць.

Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що ОСОБА_2 знає більше 40 років і може охарактеризувати з позитивної сторони і як дуже порядну людину. ОСОБА_2 їй розповідала, що хоче взяти опікунство над подругою її мами ОСОБА_1 . Знає, що ОСОБА_2 протягом семи років допомагала ОСОБА_1 , заходила, приносила продукти та гостинці з дачі, давала готівкові кошти, замінювала двері і вікна. Щодо харчування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 казала, що у них все оговорено, і ОСОБА_1 поки буде собі сама готувати. До війни все було добре, і за словами відповідачки, не було ніяких претензій. Коли почалась війна, ОСОБА_2 телефонувала з Польщі і дуже переймалась за ОСОБА_1 , але казала що це форс-мажор, і вона не може кинути дітей. Свідок живе у Дніпрі, а в Запоріжжі бувала часто по 3-4 рази на місяць, з 2015 року і до початку війни, оскільки тут жив її хворий брат, інвалід ІІ групи. Вона часто бачилась з ОСОБА_2 , і разом з нею приїжджала до ОСОБА_1 , хоча вона залишалась в автомобілі і до квартири не заходила, але бачила як ОСОБА_2 заходить до під`їзду з торбинкою, а повертається без. Знає, що ОСОБА_2 просила доньку допомагати ОСОБА_1 . Крім того ОСОБА_2 позичала у неї 2000 гривень, казала, що для бабусі.

Також в судовому засіданні 21 березня 2023 року надав пояснення ОСОБА_19 , свідчення якого відповідно до ч.1 ст. 78 ЦПК України не приймаються до уваги судом, оскільки заява про виклик такої особи в якості свідка суду не подавалась, і рішення про його допит судом не ухвалювалось.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Судом було встановлено, що 12 листопада 2015 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Філіповою Ларисою Петрівною, зареєстрований в реєстрі за №1536 (далі договір).

Відповідно до п.1, п.1.2 вказаного договору, ОСОБА_1 передає, а ОСОБА_2 отримує у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах цього договору.

За п.2.1 договору, матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись ОСОБА_1 оцінюється сторонами у сумі 1330 гривень.

Згідно п.2.2. договору, утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді:

забезпечення ОСОБА_1 житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі, що є предметом цього договору. У обох сторін є право користування допоміжними приміщеннями та службами квартири;

забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід і вечеря). Вартість продуктів складає 1130 гривень на місяць;

забезпечення придатним до користування одягом та взуттям;

надання побутових послуг та санітарно-гігієнічних послуг, які вважається загальноприйнятими: прання постільної білизни один раз на 15 днів, прибирання квартири один раз на 7 днів;

здійснення догляду;

забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів на середню суму 200 гривень на місяць чи 2400 гривень на рік;

сприяти безперешкодному зверненню ОСОБА_1 до органів влади, нотаріату, суду, та адвокатури в разі потреби;

у разі смерті ОСОБА_1 , поховати її з дотриманням ритуалу, який буде діяти на момент поховання.

Відчужувач ( ОСОБА_1 ) має право вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем ( ОСОБА_2 ) своїх обов`язків за цим договором (п.3.1., п.3.1.2. договору).

Цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку (п.4.2. договору).

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України).

Аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі.

Відповідно до положень ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача; якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності

У відповідності до ст. 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (пункт 1 частини першої статті 755 ЦК України).

Згідно ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому прямо і чітко вирішено питання про значення вини для вирішення спору про розірвання договору: договір підлягає розірванню незалежно від вини набувача у невиконанні чи неналежному виконанні зобов`язання.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року в справі № 759/501/17 (провадження № 61-14554св18) зроблено висновок, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій»

Звернувшись із даним позовом до суду, ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачка не забезпечує виконання взятих на себе зобов`язань за договором довічного утримання (догляду), до яких, зокрема, входить забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням, вартість продуктів якого складає 1130 гривень на місяць, забезпечення придатним до користування одягом та взуттям; забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів на середню суму 200 гривень на місяць, надання побутових послуг та санітарно-гігієнічних послуг (прання постільної білизни один раз на 15 днів, прибирання квартири один раз на 7 днів), здійснення догляду.

Вказані обставини частково підтверджують свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , які пояснювали, що ОСОБА_2 не забезпечувала ОСОБА_1 щоденним триразовим харчуванням, а в кращому випадку надавала кошти на придбання продуктів, та крім того, в меншому обсязі, ніж то передбачено договором ОСОБА_2 надавала побутові послуги та санітарно-гігієнічні послуги (прання постільної білизни, прибирання квартири), неналежним чином забезпечувала лікувальними засобами, здійснення догляду, про що також вказав і свідок ОСОБА_8 .

Крім того, і сама відповідачка ОСОБА_2 , та свідки зі сторони відповідача ОСОБА_9 і ОСОБА_18 підтверджували, що ОСОБА_2 надавала ОСОБА_1 грошові кошти на придбання продуктів харчування.

При цьому, забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід і вечеря), вартість продуктів яких складає 1130 гривень на місяць, не є тотожною дією, і більша за обсягом, ніж щомісячна сплата грошової суми.

Відповідно до п.4.8. укладеного сторонами договору, всі зміни та доповнення до цього договору, що зроблені за узгодженням сторін, повинні бути нотаріально посвідчені.

Однак, сторонами не були нотаріально посвідчені зміни до договору довічного утримання, щодо сплати грошового еквіваленту замість щомісячного виконання обов`язку по забезпеченню харчуванням.

Виходячи зі змісту ст.ст. 755, 756 ЦК України, відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину в судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією щодо застосування положень ст.ст. 755, 756 ЦК України Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19.

При цьому, навіть з урахуванням свідчень свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , квитанції про сплату ОСОБА_2 комунальних послуг і коштів на утримання будинку, нею не надано суду доказів на спростування доводів позивача щодо невиконання нею в повному обсязі і відповідно до визначеної періодичності, умов договору довічного утримання.

Пояснення свідків не підтверджують щоденне забезпечення ОСОБА_1 триразовим харчуванням, забезпечення будь-яким одягом та взуттям, лікувальними засобами, стабільне, безперервне, систематичне, із визначеною періодичністю надання побутових і санітарно-гігієнічних послуг (прання раз на 15 днів, прибирання квартири раз на 7 днів), здійснення догляду.

При цьому факт належного забезпечення ОСОБА_1 продуктами, зокрема з кінця лютого 2022 року по квітень 2022 року, спростовують покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 .

Суд погоджується із позицією сторони відповідача, що військова агресія російської федерації, і повномасштабне вторгнення 24 литого 2022 року в Україну, є обставиною, яка внесла суттєві корективи в життя усіх українців, однак вона не може бути підставою для повного звільнення на строк більше місяця від виконання обов`язків у повному обсязі (період з 21.02.2022 року по 03.04.2022 року, протягом якого ОСОБА_2 була за межами України). Не забезпечення особи похилого віку, 1943 року народження, що з урахуванням стану здоров`я, була залежна від відповідачки, мінімальним обсягом харчуванням, могло мати невиправні трагічні наслідки, у випадку невтручання в ситуацію волонтерів та сусідів по під`їзду. При цьому, відповідачкою навіть не було вжито заходів для виконання такого обов`язку через третіх осіб.

Окремо слід зазначити, що належний догляд за відчужувачем є окремим обов`язком набувача, що передбачений в пункті 2.2. договору. Ототожнення відповідачем поняття майнового утримання та догляду не спростовує невиконання набувачем обов`язків, передбачених договором довічного утримання, та ґрунтується на помилковому тлумаченні діючого законодавства.

Крім того, 27 травня 2022 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 стався конфлікт, який обумовив звернення позивачки до поліції, після чого між сторонами склалися стосунки, що унеможливлює подальше виконання умов договору довічного утримання.

Отже, суд оцінивши всі докази в їх сукупності, врахувавши усі обставини справи, взаємовідносини сторін договору, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Договір довічного утримання (догляду) підлягає розірванню у зв`язку із неналежним виконанням набувачем ОСОБА_2 обов`язків за договором, а у зв`язку з цим підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги скасування заборони відчуження на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності на квартиру проведену на ім`я ОСОБА_2 , застосування наслідків розірвання довічного утримання шляхом визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру.

Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем: 992,40 гривні судового збору, в порядку ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 82, 89, 131, 141, 229, 247, 263, 264, 280, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 12 листопада 2015 року між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації і проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Філіповою Ларисою Петрівною, зареєстрований в реєстрі за №1536.

Скасувати заборону відчуження на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,52 кв. метри, житловою площею 28,0 кв. метрів, накладену 12.11.2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Філіповою Ларисою Петрівною, зареєстровану в реєстрі за №1537.

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 50,52 кв. метри, житловою площею 28,0 кв. метрів, проведену на ім`я ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання від 12.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Філіповою Ларисою Петрівною, зареєстрованого в реєстрі за №1536.

Застосувати наслідки розірвання довічного утримання, укладеного 12.11.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Філіповою Ларисою Петрівною, зареєстрованого в реєстрі за №1536, повернути сторони у первинний стан, визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації і проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 50,52 кв. метри, житловою площею 28,0 кв. метрів.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації і проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 гривні (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 19 червня 2023 року.

Суддя: Д.С. Бредун