П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року м. Київ

Справа № 760/10712/23

Провадження № 22-ц/824/12968/2023

Резолютивна частина постанови оголошена 06 грудня2023 року

Повний текст постанови складено 08 грудня2023 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Мандрики О.П.

сторони:

скаржник - ОСОБА_1

боржник: ОСОБА_2 ,

заінтересована особа: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті

Кропивницькому Південного міжрегіонального

управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційноюскаргою ОСОБА_2 , поданою адвокатом Курлейко Оленою Сергіївною, на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: боржник ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року заявник звернувся до суду зі скаргою на рішення Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії, у якій просив:

визнати неправомірними три рішення в.о. начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чубари Л.В., прийняті нею у формі трьох постанов про перевірку матеріалів виконавчого провадження №36023/30.19-29 від 28 квітня 2023 року, №36028/30.19-29 від 28 квітня 2023 року, №35631/30.19-29 від 28 квітня 2023 року;

визнати неправомірними три рішення державних виконавців Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернецької О.А., Яременко А.С. та Красій І.І., прийняті ними у формі повідомлень про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02 травня 2023 року №36054/30.19-29, від 02 травня 2023 року №35798/30.19-29, від 03 травня 2023 року №36025/30.19-29;

скасувати три рішення в.о. начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чубари Л.В., прийняті нею у формі трьох постанов про перевірку матеріалів виконавчого провадження №36023/30.19-29 від 28 квітня 2023 року, №36028/30.19-29 від 28 квітня 2023 року, №35631/30.19-29 від 28 квітня 2023 року;

скасувати три рішення державних виконавців Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернецької О.А., Яременко А.С. та Красій І.І., прийняті ними у формі повідомлень про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02 травня 2023 року №36054/30.19-29, від 02 травня 2023 року №35798/30.19-29, від 03 травня 2023 року №36025/30.19-29;

зобов`язати уповноважених осіб Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрити виконавчі провадження за трьома пред`явленими до виконання виконавчими листами Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року №759/4616/19.

Вимоги скарги заявник обґрунтував наступними обставинами.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року у справі №759/4616/19, залишеною без змін постановою Верховного суду від 23 березня 2023 року, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року скасовано й ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення способу участі батька у вихованні дитини. Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з нею. Визначено такий спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дочки ОСОБА_4 , 2016 р.н., та спілкування з нею шляхом встановлення побачень з дочкою: перші три місяці з дня набрання цим судовим рішенням законної сили - кожний четвер з 16:30 год. до 17:30 год. та кожну суботу з 15:00 год до 16:00 год, з урахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини.

Зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити присутність малолітньої ОСОБА_4 , 2016 р.н., для проведення спільних побачень (контактів) з батьком дитини ОСОБА_1 у присутності матері дитини ОСОБА_2 та психолога.

Після спливу трьох місяців з дня набрання цим судовим рішенням законної сили зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити виконання такого графіка побачень батька з дочкою: кожний четвер з 16:00 год до 19:00 год, з урахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 : перша, третя субота місяця з 11:00 год до 17:00 год, з урахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 ; у день народження дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року з 15:00 год. до 19:00 год., з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 . Початок побачень батька з дочкою відбувається за місцем проживання дитини.

Зобов`язано ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про місце проживання дитини або зміну місця проживання дитини, якщо таке відбулось.

На виконання судового рішення 13 вересня 2022 року видано три виконавчі листи, які ОСОБА_1 пред`явив до виконання 15 квітня 2023 року до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

06 травня 2023 року заявник отримав три поштові відправлення з повідомленнями про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання (щодо кожного з виконавчих листів у справі №759/4616/19) від 02 травня 2023 року №36054/30.19-29, від 02 травня 2023 року №35798/30.19-29, від 03 травня 2023 року №36025/30.19-29.

Підставою ухвалення повідомлень стали постанови в.о. начальника Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МУМЮ (м. Одеса) про перевірку матеріалів виконавчих проваджень НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчих листів у справі №759/4616/19.

В оскаржуваних постановах зазначено, що стягувача було повідомлено про зміну місця проживання дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю, а саме: АДРЕСА_4, а тому відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи пред`явлені стягувачем не за місцем виконання або не за підвідомчістю повертаються без прийняття до виконання.

Вказані повідомлення державних виконавців та постанови виконувача обов`язків начальника Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) заявник вважає необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню оскільки не дотримано порядок виконання рішення суду про встановлення побачень з дитиною.

У зв`язку з тим, що постановою Київського апеляційного суду не визначено конкретне місце побачень стягувача з донькою, згідно зі ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 5, 8 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України від 02 квітня 2012 року №512/5, державний виконавець після відкриття виконавчих проваджень був зобов`язаний своєю постановою самостійно визначити місце таких побачень з урахуванням думки сторін виконавчих проваджень.

Повідомлення боржника ОСОБА_2 про зміну місця проживання дитини надійшло стягувачу на електронну адресу без електронного цифрового підпису, а тому заявник вважає його неналежним.

Крім того, з посиланням на постанову Верховного суду від 05 квітня 2023 року у справі №210/529/19, заявник зазначив, що у зв`язку з перебуванням дитини на території іноземної держави, державний виконавець мав вжити додаткових дій та заходів задля усунення ускладнень та/ або неможливості виконання рішення суду у тому числі шляхом звернення до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, а не повертати виконавчі документи стягувачу без прийняття їх до виконання.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28червня 2023 року скаргу ОСОБА_1 на рішення Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: боржник ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірною та скасовано постанову в.о. начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чубари Л.В. про перевірку матеріалів виконавчого провадження №36023/30.19-29 від 28 квітня 2023 року та про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження 171599792.

Визнано неправомірною та скасованопостанову в.о. начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чубари Л.В. про перевірку матеріалів виконавчого провадження №36028/30.19-29 від 28 квітня 2023 року та про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження 71599628.

Визнано неправомірною та скасовано постанову в.о. начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чубари Л.В. про перевірку матеріалів виконавчого провадження, №35631/30.19-29 від 28 квітня 2023 року та про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження 71600114.

Визнано неправомірною та скасовано повідомлення державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернецької О.А. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання №759/4616/19 від 13.09.2022, вих. №36054/30.19-29 від 02 травня 2023 року.

Визнано неправомірною та скасованоповідомлення державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яременко А.С. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання №759/4616/19 від 13.09.2022 вих. №35798/30.19-29 від 02 травня 2023 року.

Визнано неправомірною та скасованоповідомлення старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Красій І.І. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання №759/4616/19 від 13.09.2022, вих. №36025/30.19-29 від 03 травня 2023 року.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, представник боржника ОСОБА_2 - адвокат Курлейко О.С.подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, проситьскасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28.06.2023 у справі № 760/10712/23 в частині задоволених вимог ОСОБА_1 .Ухвалити нове рішення, яким у задоволені скарги ОСОБА_1 на рішення Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: боржник ОСОБА_2 , відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати на правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції.

Зокрема зазначає, що судом першої інстанції протиправно не враховано наявні у матеріалах справи докази, зокрема, що повний текст постанови Київського апеляційного суду від 07.07.2022 направлено судом 25.07.2022 на адреси електронної пошти кожної з сторін справи, зокрема, ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_2 27.07.2022 о 12 год.20 хв. на електронну адресу ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5 ), яку останній використовує та зазначає у процесуальних документах, надіслано лист у якому поінформовано ОСОБА_1 про те, що дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1).

На вказаний лист ОСОБА_2 ОСОБА_1 відповів29.07.2022 о 18 год. 26 хв., про що свідчить їх переписка.

У переписці ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо не накладення ЕЦП ОСОБА_2 , неофіційності вказаного листа, надісланого електронною поштою, тощо, не зазначав.

У скарзі ОСОБА_1 не навів приписи чинного законодавства, які зобов`язують вживати такі заходи у переписках між фізичними особами.

При цьому, у постанові Київського апеляційного суду від 07.07.2022 не зазначено конкретний порядок та засоби інформування ОСОБА_1 про місце проживання дитини, а тому ОСОБА_2 використала найшвидший і найприйнятніший спосіб такого повідомлення стягувача.

Таким чином, ОСОБА_1 подано разом з заявами від 27.09.2022 та 15.04.2023 року вищевказаний виконавчий лист до примусового виконання, достеменно знаючи про його повне виконання ще 27.07.2022 та про місце проживання ОСОБА_2 з дитиною у Великобританії

Відтак, суд першої інстанції належним чином не мотивував неправомірність дій органу ДВС у цій частині.

Судом першої інстанції не перевірено та не враховано обставини та докази сторони боржника щодо законності рішення органу ДВС при поверненні стягувану виконавчого листа про зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати батькові брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом побачень з донькою, не надано обґрунтувань їх неприйняття.

Так, у виконавчому листі зазначено перші три місяці з дня набрання чинності даним судовим рішенням кожний четвер та суботу у присутності матері та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини.

Постанова Київського апеляційного суду від 07.07.2022 у справі № 759/4616/19 набрала законної сили, відповідно до ст. 273 ЦПК України, 07.07.2022, що також підтверджується витягом з зазначеного судового рішення. Тобто, строк пред`явлення стягувачем до виконання вищевказаного листа - до 07.10.2022.

Вказане свідчить про пропуск стягувачем строку пред`явлення вказаного виконавчого листа до примусового виконання.

У виконавчих листах у справі № 759/4616/19 судом чітко визначено місце виконання рішення суду - побачення батька з донькою відбувається за місцем проживання дитини.

З огляду на пропуск ОСОБА_1 строку для пред`явлення вказаного листа до виконання, та належне повідомлення ОСОБА_2 стягувача про місце проживання ОСОБА_4 за кордоном, рішення органу ДВС прийнято правомірно, що не враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Судом залишено поза увагою докази, надані на обґрунтування законності рішення органу ДВС при поверненні стягувану виконавчого листа про зобов`язання ОСОБА_2 забезпечити явку дитини для проведення спільних побачень (контактів) з батьком дитини у присутності матері. Після спливу трьох місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити виконання відповідного графіку. Початок побачень батька з донькою відбувається за місцем проживання дитини.

Також з довідок про місце роботи ОСОБА_2 та зі школи, у якій навчається ОСОБА_4 , які долучені до справи № 760/10712/23 та з якими ознайомлений стягувач під час розгляду справи № 759/4616/19, вбачається, що наразі місцем проживання ОСОБА_2 і її доньки є м. Лондон.

При цьому, Верховним Судом, відділ у справах сім`ї (Лондон), прийнято рішення від 14.06.2021, яким у задоволені заяви ОСОБА_1 , подану, відповідно до Гаазької конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, про повернення ОСОБА_3 до України, відмовлено.

Крім цього, ОСОБА_1 до апеляційного суду її Величності, відділ у цивільних справах, подано заяву щодо отримання дозволу на апеляційне оскарження судового рішення іноземної країни від 14.06.2021.

Отже, все вищезазначене та надані на підтвердження докази, свідчать, що виконавчий лист подано ОСОБА_1 не за місцем його виконання, а тому не підлягає виконанню на території України, оскільки дитина проживає з матір`ю у Великобританії.

Відтак, твердження суду першої інстанції, що оскільки у виконавчому листі зазначено місце проживання ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 , атому виконання рішення суду має відбуватися за вказаною адресою, є хибним.

Зазначає, що ОСОБА_2 не чинить перешкоди ОСОБА_1 в побаченнях з дитиною, ОСОБА_1 маючи пенсійне посвідчення по інвалідності ІІ групи, необмежений у виїзді за межі України у воєнний стан (постанова КМУ від 25.01.1995 №57 «Правила перетинання державного кордону громадянами України»).

Відтак, стягувач може бачитися з дитиною, у визначений судом час і порядок на території Великобританії, що не враховано судом першої інстанції.

По-п`яте, судом першої інстанції не надано оцінки та не враховано при прийнятті оскаржуваної ухвали, що ОСОБА_1 у жовтні 2022 органом ДВС вперше було повернуто виконавчі листи, за аналогічних обставин та підстав - п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується копіями виконавчих листів, доданих ОСОБА_1 до скарги.

Проте стягувач не оскаржував вказані рішення органу ДВС, а отже погодився з їх мотивуванням та доводами.

Таким чином, ОСОБА_1 зловживає своїм правом, наданим Законом України «Про виконавче провадження», вдруге подано виконавчі листи, ще й за умови, що йому достеменно відомо, що ОСОБА_4 з 2019 не перебуває в Україні, що в державі введено воєнний стан.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги, зазначивши, вона є безпідставною та необґрунтованою, доводи апеляційної скарги не підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року було задоволено клопотання представника боржника ОСОБА_2 адвоката Курлейко О.С. про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції за допомогою засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

Адвокат Курлейко О.С. не вийшла на зв`язок за допомогою програмного забезпечення «EasyCon», користувач із зазначеною електронною адресою не знаходився в мережі станом на момент розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.212 ЦПК України, ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року у справі №759/4616/19, залишеною без змін постановою Верховного суду від 23 березня 2023 року, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року скасовано й ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення способу участі батька у вихованні дитини.

Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з нею. Визначено такий спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкування з нею шляхом встановлення побачень з дочкою: перші три місяці з дня набрання цим судовим рішенням законної сили - кожний четвер з 16:30 год. до 17:30 год. та кожну суботу з 15:00 год до 16:00 год, з урахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини. Зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення спільних побачень (контактів) з батьком дитини ОСОБА_1 у присутності матері дитини ОСОБА_2 та психолога. Після спливу трьох місяців з дня набрання цим судовим рішенням законної сили зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити виконання такого графіка побачень батька з дочкою: кожний четвер з 16:00 год до 19:00 год, з урахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 ; перша, третя субота місяця з 11:00 год до 17:00 год, з урахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 ; у день народження дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року з 15:00 год. до 19:00 год., з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 .. Початок побачень батька з дочкою відбувається за місцем проживання дитини. Зобов`язано ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про місце проживання дитини або зміну місця проживання дитини, якщо таке відбулось.

13 вересня 2022 року на виконання судового рішення у справі №759/4616/19 Солом`янський районний суд міста Києва видав три виконавчих листи:

-зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати батькові ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкування з нею шляхом встановлення побачень з донькою: перші три місяці з дня набрання цим судовим рішенням законної сили - кожний четвер з 16:30 год. до 17:30 год. та кожну суботу з 15:00 год до 16:00 год, з урахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини.

-зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про місце проживання дитини, або зміну місця проживання дитини, якщо таке відбулось.

-зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення спільних побачень (контактів) з батьком дитини ОСОБА_1 у присутності матері дитини ОСОБА_2 та психолога. Після спливу трьох місяців з дня набрання цим судовим рішенням законної сили зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити виконання такого графіка побачень батька з дочкою: кожний четвер з 16:00 год. до 19:00 год., з урахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 ; перша, третя субота місяця з 11:00 год. до 17:00 год., з урахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 ; у день народження дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року з 15:00 год. до 19:00 год., з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 . Початок побачень батька з дочкою відбувається за місцем проживання дитини.

Місце проживання боржниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у виконавчих листах вказано: АДРЕСА_3 .

18 квітня 2023 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) із заявами про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів, виданих 13 вересня 2022 року за результатами розгляду справи №759/4616/19.

19 квітня 2023 року старшим державним виконавцем Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) Красій І.І. відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №759/4616/19, виданого 13 вересня 2022 року про зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати батькові ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкування з нею шляхом встановлення побачень з донькою: перші три місяці з дня набрання цим судовим рішенням законної сили - кожний четвер з 16:30 год. до 17:30 год. та кожну суботу з 15:00 год до 16:00 год, з урахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини.

19 квітня 2023 року державним виконавцем Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) Чернецькою О.А. відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №759/4616/19, виданого 13 вересня 2022 року про зобов`язання ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про місце проживання дитини, або зміну місця проживання дитини, якщо таке відбулось.

19 квітня 2023 року державним виконавцем Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) Яременко А.С. відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №759/4616/19, виданого 13 вересня 2022 року про зобов`язання ОСОБА_2 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення спільних побачень (контактів) з батьком дитини ОСОБА_1 у присутності матері дитини ОСОБА_2 та психолога. Після спливу трьох місяців з дня набрання цим судовим рішенням законної сили зобов`язання ОСОБА_2 забезпечити виконання такого графіка побачень батька з дочкою: кожний четвер з 16:00 год. до 19:00 год., з урахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 ; перша, третя субота місяця з 11:00 год. до 17:00 год., з урахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 ; у день народження дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року з 15:00 год. до 19:00 год., з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 .. Початок побачень батька з дочкою відбувається за місцем проживання дитини.

20 квітня 2023 року представниця боржниці ОСОБА_2 - адвокат Курлейко О.С. подала начальнику Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) скарги щодо неправомірного відкриття виконавчих проваджень ВП НОМЕР_3, ВП НОМЕР_1 та ВП НОМЕР_2.

За результатами розгляду скарги в.о. начальника Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) 28 квітня 2023 року за вих. №36028/30.19-29 винесла постанову про перевірку матеріалів виконавчого провадження ВП НОМЕР_3. Постановою встановлено, що згідно поданих матеріалів скарги, на виконання постанови Київського апеляційного суд від 08 липня 2022 року №759/4616/19 ОСОБА_2 листом від 27 липня 2022 року повідомлено ОСОБА_1 про зміну місця проживання дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю, а саме: АДРЕСА_4. Крім того, матеріали скарги містять рішення суду Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії від 28 вересня 2021 року про негайне повернення ОСОБА_3 в Україну, згідно якого заява відповідно до Гаазької конвенції на заява відповідно до юрисдикції про повернення ОСОБА_4 не підлягають задоволенню та відхиляються. Враховуючи дану інформацію та підтверджуючі документи, стягувачу за виконавчим провадженням було відомо фактичне місце проживання ОСОБА_2 та дитини ОСОБА_3 , але в заяві про відкриття виконавчого провадження дану інформацію не зазначено. Встановивши факт проживання боржника та дитини станом на день пред`явлення виконавчого документа на виконання за адресою, що не відноситься за територіальністю (підвідомчістю) до Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса), скаргу адвоката Курлейко О.С., яка діє в інтересах боржника ОСОБА_2 задоволено; скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 від 19 квітня 2023 року та зобов`язано старшого державного виконавця Красій І.І. в подальшому вжити всіх необхідних заходів та в строки, визначені статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження».

03 травня 2023 року старшим державним виконавцем Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) Красій І.І. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, за змістом якого на підставі постанови в.о. начальника Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) від 28 квітня 2023 про перевірку матеріалів виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 та п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 повернуто без прийняття до виконання виконавчий лист №759/4616/19, виданий 13 вересня 2022 року про зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати батькові ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкування з нею шляхом встановлення побачень з донькою: перші три місяці з дня набрання цим судовим рішенням законної сили - кожний четвер з 16:30 год. до 17:30 год. та кожну суботу з 15:00 год до 16:00 год, з урахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини. Повідомлення направлено стягувачу за вих. 36025/30.19-29.

За результатами розгляду скарги в.о. начальника Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) 28 квітня 2023 року за вих. №36023/30.19-29 винесла постанову про перевірку матеріалів виконавчого провадження ВП НОМЕР_1. Постановою встановлено, що згідно поданих матеріалів скарги, на виконання постанови Київського апеляційного суд від 08 липня 2022 року №759/4616/19 ОСОБА_2 листом від 27 липня 2022 року повідомлено ОСОБА_1 про зміну місця проживання дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю, а саме: АДРЕСА_4. Крім того, матеріали скарги містять рішення суду Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії від 28 вересня 2021 року про негайне повернення ОСОБА_3 в Україну, згідно якого заява відповідно до Гаазької конвенції на заява відповідно до юрисдикції про повернення ОСОБА_4 не підлягають задоволенню та відхиляються. Враховуючи дану інформацію та підтверджуючі документи, стягувачу за виконавчим провадженням було відомо фактичне місце проживання ОСОБА_2 та дитини ОСОБА_3 , але в заяві про відкриття виконавчого провадження дану інформацію не зазначено. Встановивши факт проживання боржника та дитини станом на день пред`явлення виконавчого документа на виконання за адресою, що не відноситься за територіальністю (підвідомчістю) до Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса), скаргу адвоката Курлейко О.С., яка діє в інтересах боржника ОСОБА_2 задоволено; скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 від 19 квітня 2023 року та зобов`язано державного виконавця Чернецьку О.А. в подальшому вжити всіх необхідних заходів та в строки, визначені статтею 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

02 травня 2023 року державним виконавцем Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) Чернецькою О.А. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, за змістом якого на підставі постанови в.о. начальника Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) від 28 квітня 2023 про перевірку матеріалів виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 та п. 10 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 повернуто без прийняття до виконання виконавчий лист №759/4616/19, виданий 13 вересня 2022 року про зобов`язання ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про місце проживання дитини, або зміну місця проживання дитини, якщо таке відбулось. Повідомлення направлено стягувачу за вих. 36054/30.19-29.

За результатами розгляду скарги в.о. начальника Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) 28 квітня 2023 року за вих. №35631/30.19-29 винесла постанову про перевірку матеріалів виконавчого провадження ВП НОМЕР_2. Постановою встановлено, що згідно поданих матеріалів скарги, на виконання постанови Київського апеляційного суд від 08 липня 2022 року №759/4616/19 ОСОБА_2 листом від 27 липня 2022 року повідомлено ОСОБА_1 про зміну місця проживання дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю, а саме: АДРЕСА_4. Крім того, матеріали скарги містять рішення суду Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії від 28 вересня 2021 року про негайне повернення ОСОБА_3 в Україну, згідно якого заява відповідно до Гаазької конвенції на заява відповідно до юрисдикції про повернення Соломії не підлягають задоволенню та відхиляються. Враховуючи дану інформацію та підтверджуючі документи, стягувачу за виконавчим провадженням було відомо фактичне місце проживання ОСОБА_2 та дитини ОСОБА_3 , але в заяві про відкриття виконавчого провадження дану інформацію не зазначено. Встановивши факт проживання боржника та дитини станом на день пред`явлення виконавчого документа на виконання за адресою, що не відноситься за територіальністю (підвідомчістю) до Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса), скаргу адвоката Курлейко О.С., яка діє в інтересах боржника ОСОБА_2 задоволено; скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП ВП НОМЕР_2 від 19 квітня 2023 року та зобов`язано державного виконавця Яременко А.С. в подальшому вжити всіх необхідних заходів та в строки, визначені статтею 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

02 травня 2023 року постановою державного виконавця Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) Яременко А.С. скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 від 19 квітня 2023 року.

02 травня 2023 року державним виконавцем Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) Яременко А.С. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, за змістом якого на підставі постанови в.о. начальника Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) від 28 квітня 2023 про перевірку матеріалів виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 та п. 10 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 повернуто без прийняття до виконання виконавчий лист №759/4616/19, виданий 13 вересня 2022 року про зобов`язання ОСОБА_2 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення спільних побачень (контактів) з батьком дитини ОСОБА_1 у присутності матері дитини ОСОБА_2 та психолога. Після спливу трьох місяців з дня набрання цим судовим рішенням законної сили зобов`язання ОСОБА_2 забезпечити виконання такого графіка побачень батька з дочкою: кожний четвер з 16:00 год. до 19:00 год., з урахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 ; перша, третя субота місяця з 11:00 год. до 17:00 год., з урахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 ; у день народження дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року з 15:00 год. до 19:00 год., з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 .. Початок побачень батька з дочкою відбувається за місцем проживання дитини. Повідомлення направлено стягувачу за вих. 35798/30.19-29.

У травні 2023 року заявник звернувся до суду зі скаргою на рішення Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії, у якій просив:

визнати неправомірними три рішення в.о. начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чубари Л.В., прийняті нею у формі трьох постанов про перевірку матеріалів виконавчого провадження №36023/30.19-29 від 28 квітня 2023 року, №36028/30.19-29 від 28 квітня 2023 року, №35631/30.19-29 від 28 квітня 2023 року;

визнати неправомірними три рішення державних виконавців Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернецької О.А., Яременко А.С. та Красій І.І., прийняті ними у формі повідомлень про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02 травня 2023 року №36054/30.19-29, від 02 травня 2023 року №35798/30.19-29, від 03 травня 2023 року №36025/30.19-29;

скасувати три рішення в.о. начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чубари Л.В., прийняті нею у формі трьох постанов про перевірку матеріалів виконавчого провадження №36023/30.19-29 від 28 квітня 2023 року, №36028/30.19-29 від 28 квітня 2023 року, №35631/30.19-29 від 28 квітня 2023 року;

скасувати три рішення державних виконавців Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернецької О.А., Яременко А.С. та Красій І.І., прийняті ними у формі повідомлень про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02 травня 2023 року №36054/30.19-29, від 02 травня 2023 року №35798/30.19-29, від 03 травня 2023 року №36025/30.19-29;

зобов`язати уповноважених осіб Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрити виконавчі провадження за трьома пред`явленими до виконання виконавчими листами Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року №759/4616/19.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року скаргу ОСОБА_1 на рішення Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: боржник ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірною та скасовано постанову в.о. начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чубари Л.В. про перевірку матеріалів виконавчого провадження №36023/30.19-29 від 28 квітня 2023 року та про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження 171599792.

Визнано неправомірною та скасовано постанову в.о. начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чубари Л.В. про перевірку матеріалів виконавчого провадження №36028/30.19-29 від 28 квітня 2023 року та про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження 71599628.

Визнано неправомірною та скасовано постанову в.о. начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чубари Л.В. про перевірку матеріалів виконавчого провадження, №35631/30.19-29 від 28 квітня 2023 року та про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження 71600114.

Визнано неправомірною та скасовано повідомлення державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернецької О.А. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання №759/4616/19 від 13.09.2022, вих. №36054/30.19-29 від 02 травня 2023 року.

Визнано неправомірною та скасовано повідомлення державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яременко А.С. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання №759/4616/19 від 13.09.2022 вих. №35798/30.19-29 від 02 травня 2023 року.

Визнано неправомірною та скасовано повідомлення старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Красій І.І. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання №759/4616/19 від 13.09.2022, вих. №36025/30.19-29 від 03 травня 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець під час здійснення професійної діяльності керується принципом верховенства права та діє виключно відповідно до закону.

При перевірці відповідності рішень, дій чи бездіяльності органів ДВС при вчиненні виконавчих дій суди повинні керуватися нормами, які були чинними саме на час вчинення таких рішень, дій чи бездіяльності. Необхідно враховувати, що рішення про прийняття виконавчих документів і відкриття виконавчого провадження є одномоментною дією, яка підтверджується відповідним процесуальним актом і не є триваючою у часі.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ст. 2 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням принципів верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Частиною першою статті 4 Закону №1404-VIIІ визначено вимоги до виконавчого документа, зокрема, у виконавчому документі зазначаються адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

За приписами частин першої, третьої статті 24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

За правилами ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Визначення місця проживання та місця перебування наведено у Законі України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до якого місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Виходячи з приписів статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання підлягає обов`язковій реєстрації, тобто Закон пов`язує місце проживання особи насамперед із зареєстрованим місцем проживання. Таким чином, факт реєстрації особою свого місця проживання безумовно свідчить про те, що особа обрала певну адресу місцем свого проживання. Законом не заборонено особі мати декілька місць проживання, але у будь-якому випадку адреса, зареєстрована особою у встановленому порядку, виходячи з положень частини десятої статті 6 Закону, є офіційною адресою, а отже, особа правомірно очікує, що за цією адресою з нею буде вестися офіційне листування, а також вчинятимуться й інші юридичні дії, що пов`язані з місцем її проживання.

Як убачається з матеріалів справи, місце проживання боржниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у виконавчих листах вказано: АДРЕСА_3 .

Враховуючи, що Закон не покладає на стягувача обов`язок самостійно визначати місце проживання боржника, а у виконавчих листах, виданих 13 вересня 2022 року у справі №759/4616/19 зазначено місце проживання боржниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 , суд доходить висновку, що ОСОБА_1 правомірно звернувся до Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса).

Виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої цієї статті виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Відповідно до пункту 8 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

Специфіка діяльності виконавця під час виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає насамперед у тому, що виконавець може на власний розсуд визначати час та місце побачення з дитиною лише у тому випадку, якщо такі умови не визначив суд у рішенні, яке виконується виконавцем. У разі якщо час та місце побачень з дитиною визначені рішенням суду, яке виконується, виконання такого судового рішення має здійснюватися в порядку, визначеному рішенням. Протилежне свідчитиме про несвоєчасне і неповне вчинення виконавчих дій виконавцем під час виконання рішення суду.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/11909/21 (провадження № 61-2624св22).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені цим Законом, у тому числі виконавець має дотримуватись вимог частин першої та другої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» про забезпечення побачень стягувача з дитиною у час та місці, визначеному рішенням суду.

Отже, у цій категорії спорів під час виконання виконавчого листа має враховуватися зміст і резолютивна частина рішення про встановлення способу і порядку участі одного з батьків у вихованні дитини.

Виконанням виконавчого документа досягається єдина мета - виконання відповідного рішення суду. Оскільки у рішенні суд визначив графік побачень стягувача з дитиною (час та місце), виконавець не вправі змінювати таке рішення суду, що виконується, оскільки таке судове рішення набрало законної сили, на його виконання суд видав виконавчий лист, а державний виконавець відкрив виконавче провадження. Таке рішення є обов`язковим для виконання сторонами та уповноваженим державним виконавцем.

Відповідно до частини третьої статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Таких дій державним виконавцем вчинено не було.

Виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин першої та другої цієї статті виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Відповідно до пункту 8 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

Отже, у цій категорії спорів під час виконання виконавчого листа має враховуватися зміст і резолютивна частина рішення про встановлення способу і порядку участі одного з батьків у вихованні дитини.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, врахувавши висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №210/529/19, суд першої інтенції виходив з того, ОСОБА_6 у ВП НОМЕР_3, ВП НОМЕР_1 та ВП НОМЕР_2 є боржником, то у відповідності до ст. 74 Закону №1404-VIII та ст. 447 ЦПК України має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця виключно у судовому порядку, з огляду на що у в.о. начальника Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) не було передбачених Законом підстав розглядати вимоги скарги адвоката Курлейко О.В. по суті у тому числі, шляхом винесення оскаржуваних постанов за результатами розгляду скарг, а тому дійшов висновку про задоволення скарги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

ОСОБА_2 у ВП НОМЕР_3, ВП НОМЕР_1 та ВП НОМЕР_2 є боржником, а відтак у відповідності до ст. 74 Закону №1404-VIII та ст. 447 ЦПК України має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця виключно у судовому порядку, з огляду на що у в.о. начальника Фортечного ВДВС у місті Кропивницьму Південного МрУМЮ (м. Одеса) не було передбачених Законом підстав розглядати вимоги скарги адвоката Курлейко О.В. по суті у тому числі, шляхом винесення оскаржуваних постанов за результатами розгляду скарг, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення скарги.

Доводи апеляційної, на які посилається боржник у своїй апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу та відхиляється судом, оскільки статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, які боржником не було дотримано.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані

з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

ОСОБА_1 до відзиву на апеляційну скаргу, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн. надано наступні докази: копія Договору про надання адвокатських послуг №1 від 27.07.2022р.; детальний опис адвокатських послуг та розрахунок суми судових витрат на правову допомогу; копія акту №2 від 23.08.2023 р. прийому-передачі послуг

За частинами четвертою-шостою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 цього закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта

в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві,

в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав

і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частина перша статті 1 Закону).

Згідно зі статтею 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява

№ 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній

розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Отже, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних

і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження

№ 12-171гс19)).

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг

і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04,

§ 268)).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

У постанові від 08 квітня 2020 року у справі №306/1198/17 Верховний Суд зазначив, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема,

у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від

10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від

23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі

№ 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від

02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого

2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц.

Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи

і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18.

Тому при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року в справі № 922/2685/19).

Адвокат Курлейко О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до апеляційного суду подала клопотання про зменшення ОСОБА_1 розміру витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції та просила їх зменшити до 0 грн.

Колегія суддів, оцінюючи співмірність витрат на послуги адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин

у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду

з прав людини критерії, приходить до висновку про часткове задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме в сумі 5000 грн.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правозалишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального

і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Курлейко О. С. - без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києвавід 28 червня 2023 року - залишити без змін, оскільки підстав для скасування судового рішення немає.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, розподіл судових витрат у зв?язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відповідно до статті 141 ЦПК України Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_7 , поданою адвокатом Курлейко Оленою Сергіївною, залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна