Справа № 509/2436/23
УХВАЛА

20 червня 2023 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Степанової Н.С.

розглядаючи в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу № 509/2436/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

08.05.2023 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 та просить розірвати шлюб та визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 .

12.05.2023 року ухвалою судді по справі відкрито провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

В судове засідання позивач не з`явився, при цьому подав до суду заяву відповідно до якої просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судове засідання не з`явилася відповідач, 19.06.2023 року представник ОСОБА_4 в її інтересах надіслав пояснення відповідно до змісту яких позовну вимогу про розірвання шлюбу відповідачка підтримує та просить суд задовольнити. Позовну вимогу про залишення сина ОСОБА_5 проживати разом із батьком також підтримує, адже на даний час вона як мати має нестабільне матеріальне становище, що ускладнює створення дитині належних умов для її всебічного розвитку та забезпечення її усім необхідним. На даний момент проживання сина з батьком краще відповідає його інтересам, при цьому мати допускає можливість перегляду місця проживання дитини у майбутньому у випадку суттєвої зміни її фінансового становища, тому просила позовні вимоги задовольнити повністю.

На підставі зазначеного встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає зі своїм батьком, матір ніколи не заперечувала і не заперечує на даний час проти того, щоб син проживав разом з батьком.

Отже, судом встановлено, що 08.05.2023 року позивач звернувся до суду з позовною вимогою до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком за відсутності предмету спору на час пред`явлення позову .

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 522/8782/16-ц у Постанові від 23.12.2020 року роз`яснив, що мається на увазі під відсутністю предмета спору.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Таким чином, оскільки судом встановлено, що предмет спору щодо визначення місця проживання дитини був відсутній на час пред`явлення позову, то на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України наявні підстави для закриття провадження у справі в цій частині заявлених вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 255, 260, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в частині визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний денний строк з дня її проголошення .

Головуючий: Є. М. Панасенко