Провадження № 2-з/761/920/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Н.В., розглянувши матеріали заяви відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Онуфріївська селищна рада про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знадиться вказана цивільна справа.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2023 року прийнято до розгляду відкрито провадження за вказаною позовною заявою.

Прокольною ухвалою від 11.09.2023 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2023 об`єднано цивільну справу № 761/27425/23 номер провадження 2/761/8946/2023 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини із цивільною справою № 761/27423/23 номер провадження 2/761/8945/2023 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини та об`єднано справа призначено єдиний унікальний номер цивільної справи № 761/27425/23.

06.12.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у якій він просив суд:

1. встановити графік спілкування малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 : - у будні дні щопонеділка понеділка та щовівторка з 16-00 год до 19-00 год, кожну другу, третю і четверту суботу місяця з 10-00 год до 19-00 год, кожну першу, другу та четверту неділю місця з 10-00 год до 19-00 год - без присутності матері - ОСОБА_2

2. Зобов`язати ОСОБА_2 , забезпечити безперешкодне спілкування ОСОБА_1 , з сином - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Tellegram, WarsApp) у режимах аудіо-та /або відеозв`язку конференції щодня тривалістю до двох годин, з урахуванням режиму та можливостей дитини.

Заява обґрунтована тим, що у провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває справа за № 761/27425/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Крім цього, відповідач звернувся до суду з зустрічною позовною заявою щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком та заявою про зміну предмету позову.

У заяві зазначено, що відповідач не бачив дітей з червня 2023 року, оскільки дружина вчиняє перешкоди батьку дітей щодо спілкування з дітьми та участі у їх вихованні, вона приховує місцезнаходження дітей та не дозволяє батькові з ними спілкуватись. Таким чином, відповідач не може реалізувати свої батьківські права, спілкуватись з дітьми, відповідач не відповідає на дзвінки, та не дає спілкуватись з синами. На час звернення із заявою до суду, відповідач абсолютно не має доступу до синів. Так, на підтвердження перешкод у спілкуванні з дитиною, відповідач надає заяву та пояснення, які були подані до Онуфріївського відділу поліції, в яких зазначено, що відповідач двічі за останні тижні приїжджав за місцем проживання позивача, однак остання жодного разу не надала відповідачу побути та поспілкуватись з дітьми.

Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до фактичної неможливості виконання рішення суду з причин повного (остаточного) розриву психологічних та емоційних зв`язків між батьком та синами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення аліментів.

Необхідно зазначити, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в цивільному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У постанові Верховного суду України від 25.05.2016, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Суд приймає до уваги, що предметом даного позову та зустрічного позову є визначення місце проживання малолітніх дітей, які на час розгляду справи проживають з матір`ю ОСОБА_2 та стягнення аліментів на їх утримання, тому вид його забезпечення шляхом встановлення графіку спілкування малолітніх дітей з батьком та зобов`язання позивача за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом надати можливість батьку спілкування з малолітніми дітьми за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Tellegram, WarsApp) у режимах аудіо-та /або відеозв`язку конференції щодня тривалістю до двох годин, з урахуванням режиму та можливостей дитини, не вирішує спір по суті, а лише спрямований на забезпечення збереження відносин та емоційного контакту малолітніх дітей з її батьком.

Крім того, враховуючи специфіку сімейних відносин, тривалий розгляд даної категорії справ судом, а також напружені відносини, які склались між сторонами, що може негативно вплинути на психологічне здоров`я дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову шляхом встановити графік спілкування малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 .

В постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року, справа № 127/31828/19 зазначено, що зустрічі матері з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері із її малолітньою дитиною і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з матір`ю. Верховний суд у вказаній справі дійшов висновку, що зустрічі матері з дитиною є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 разом зі дітьми проживають у будинку її матері разом із дітьми за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, враховуючи значну віддаленість, проживання сторін, суд приходить до висновку, що місце спілкування батька з малолітніми дітьми повинно бути селище Онуфріївка, Олександрівського району, Кіровоградській області.

Окрім того, враховуючи вік дітей 3 та 2 роки, суд приходить до висновку про відмову в задоволені заяви в частині забезпечення спілкування без присутності матері ОСОБА_2 в спосіб, визначений заявником, вважаючи достатнім спілкування батька з дітьми: - кожного першого понеділка з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; - кожну другу та четверту суботу з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв.; - кожну першу та третю неділю з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. із врахуванням розпорядку дня дітей.

Щодо вимоги заяви про зобов`язання ОСОБА_2 , забезпечити безперешкодне спілкування ОСОБА_1 , з сином - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Tellegram, WarsApp) у режимах аудіо-та /або відеозв`язку конференції щодня тривалістю до двох годин, з урахуванням режиму та можливостей дитини, суд зауважує наступне.

Матеріали заяви не містять обґрунтувань та до заяви не долучено доказів, що у малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є номери телефону та/або облікові записи в інтернет-телефонії (Viber, Tellegram, WarsApp) у режимах аудіо-та /або відеозв`язку конференції, що унеможливлює забезпечення позову у вказаний спосіб, а також буде надмірним втручанням у особисті права ОСОБА_2 .

Окрім того, права батька на спілкування з малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 будуть забезпечені шляхом часткового задоволення вимоги заяви про встановлення графіку спілкування з дітьми.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що у вказаній частині вимог заяви слід відмовити.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суддя доходить висновку про часткове задоволення заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149, 150, 154, 157, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Заяву відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Онуфріївська селищна рада про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, - задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом визначення місця та часу спілкування малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до набрання судовим рішенням законної сили, а саме у селищі Онуфріївка, Олександрівського району, Кіровоградській області, щомісячно:

- кожного першого понеділка з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.;

- кожну другу та четверту суботу з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв.;

- кожну першу та третю неділю з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв.

Реквізити стягувача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ,

Реквізити боржника: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

В задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: