Справа № 277/1455/23
Номер рядка звіту 17
РІШЕННЯ

іменем України

"19" грудня 2023 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Греська В.А.

при секретарі с/з Сорока М.М.

розглянувши у смт Ємільчине справу за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором 600437805 у розмірі 81133,28 грн. та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.11.2015 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №600437805, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші платежі.

У випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати усі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації.

АТ «Сенс Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала внаслідок чого станом на 22.01.2023 року має заборгованість перед банком в сумі 81133,28 грн.

Позивач зазначив, що 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк».

09.11.2023 року до суду від представника відповідачки адвоката Цокало Т.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнала частково, просила стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» 46083 грн., яка є сумою заборгованості за тілом кредиту, здійснити розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 всі понесені судові витрати, зазначивши, що згідно підписаної відповідачкою Оферти від 10.11.2015 року кредитний договір було укладено на 2 роки, тобто на фактичний термін дії кредитної картки до 10.11.2017 року включно. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Строк дії договору закінчився 10.11.2017 року. Доказів пролонгації договору в установленому порядку суду не надано, а тому у банку відсутні підстави для нарахування процентів та комісій на умовах договору після закінчення його строку. Оферта не містить автоматичної пролонгації кредитного договору. Станом на 10.11.2017 року загальна заборгованість позичальника складала 00 грн. З виписки позивача вбачається, що за період з 16.11.2017 року по 10.02.2023 року ним нараховано витрати на суму 194411,47 грн., які складаються з: сплати за розрахунково-касове обслуговування основної картки, яка нараховувалася щомісячно у розмірі 100 грн. за 1 місяць, відсотків за користування кредитом кожного місяця, списання процентів за овердрафт кожного місяця, списання плати за користування послугою смс-інформування в розмірі 15 грн. щомісячно, що разом становлять 35050,28 грн.; витрат відповідача (покупки) 159351,19 грн. Позивач зазначає, що відповідачка заборгувала йому 81133,28 грн. Відповідачка не погоджується з розрахунком суми заборгованості позивача, оскільки до його складу входить неправомірно нарахована сума боргу, і вважає, що правомірним буде стягнути з неї на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в розмірі 46083 грн. Крім того, представник відповідачки зазначила, що відповідачка понесла 7000 витрат на правничу допомогу.

19.12.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій представник позивача просив позов АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю, зазначивши, що оскільки фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку не повернуті, є усі правові підстави для висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості у вказаному у позовній заяві розмірі. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачка зобов`язання за договором не виконала.

Від представника відповідачки адвоката Цокало Т.М. надійшла до суду заява, в якій вона просила розглянути справу у її та відповідачки відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.11.2015 року АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 уклали Договір про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» шляхом надання оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №600437805 та підписання анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», відповідно до умов якого відповідачці надано кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в розмірі 75000 грн., процентна ставка за користування кредитом становить 36 % річних.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідачка підписанням акцепту підтвердила акцепт публічної пропозиції та укладення договору між нею та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці банку www.alfabank.ua, а також, що вона ознайомилася з положеннями законодавства України, що регулюють порядок відкриття, використання і закриття рахунків, надання та користування іншими послугами банку згідно з договором, в тому числі, зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах.

01.12.2022 року змінено назву АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» відповідно до витягу з державного реєстру банків, виписки з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копії яких наявні в матеріалах справи.

Зміна прізвища відповідачки з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 підтверджується відміткою в паспорті про те, що 23.07.2016 року зареєстровано шлюб з ОСОБА_5 .

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частина друга статті 207 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З огляду на викладене суд прийшов до висновку, що між АТ «Сенс Банк» та відповідачкою було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачці було надано кредитні кошти.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

АТ «Сенс Банк» виконав умови кредитного договору та надав відповідачці у користування кредитні кошти, а відповідачка отримала у користування ці кошти, що нею не оспорюється.

За умовами договору банк відкриває ОСОБА_2 рахунок та випускає кредитну картку строком дії на 2 роки з моменту її випуску.

З розрахунку кредитної заборгованості слідує, що датою надання кредиту ОСОБА_2 є 10.11.2015 року.

Строк спливу дії картки є кінцевим строком дії кредитного договору. Даний висновок висловлений у Постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Таким чином закінченням строку дії договору є 10.11.2017 року включно.

Автопролонгації кредитного договору умовами кредитного договору не передбачено.

Таким чином, у межах строку кредитування до 10.11.2017 року відповідачка мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними платежами в розмірі 7% від суми загальної заборгованості. Починаючи з 10.11.2017 року, відповідачка мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно розрахунку станом на 28.02.2023 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Сенс Банк» за договором №600437805 від 10.11.2015 року становить 81133,28 грн., яка складається з: 46073 грн. заборгованості за тілом кредиту; 31492,70 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 690,30 грн. - відсотків за користування кредитом; 2877,28 грн. відсотків за прострочену заборгованість. Крім того, з вказаного розрахунку слідує, що на кінець розрахункового періоду 09.11.2017 року загальна заборгованість ОСОБА_2 становила 5915,94 грн., яка складається з 5836,98 грн. заборгованості по тілу кредиту; 78,96 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Зважаючи на те, що позивачем нарахована прострочена заборгованість по процентах після спливу визначеного договором строку кредитування, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідачки суми непогашеного тіла кредиту, а також заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 78,96 грн., що в сумі становить 46151,96 грн.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати суд стягує з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно ст. 141 ЦПК України. Позовні вимоги АТ «Сенс Банк» суд задовольняє на 56,88% із розрахунку 46151,96:81133,28х100%=56,88%.

Враховуючи наведене, сума судового збору, що має бути стягнута з відповідачки на користь позивача становить 1526,66 грн. (2684 х 56,88% = 1526,66 грн.)

У відзиві представник відповідачки просила стягнути з позивача на користь відповідачки витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник позивача клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявляв.

Представником відповідачки до відзиву на позовну заяву додано ксерокопію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1176072, договір №738 про надання правничої (правової) допомоги від 28.10.2023 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Цокало Тетяною Михайлівною, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, детальний опис робіт (наданих посліг), акт приймання-передачі наданої правничої допомоги.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг) допомога полягала в наданні усної консультації, наданні повторної усної консультації, підготовці та написанні заяв по суті. Витрати на правову допомогу складають - 7000 гривень.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у Постанові по справі №178/1522/18, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зважаючи на складність справи та виконані адвокатом роботи на користь відповідачки, що слідує з матеріалів справи (надання усної консультації, написання заяви по суті), суд приходить до висновку про неспівмірність витрат на правову допомогу, які заявлені до стягнення, і що з відповідача АТ «Сенс Банк» на користь відповідачки, з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

На підставі ст. ст. 11, 212, 509, 525, 526, 1048, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) заборгованість за кредитним договором 600437805 від 10.11.2015 року в сумі 46151 (сорок шість тисяч сто п`ятдесят одна) грн. 96 коп., яка складається з: 46073 заборгованості за тілом кредиту; 78,96 грн. - відсотків за користування кредитом, та судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1526 (одна тисяча п`ятсот двадцять шість) грн. 66 коп., а всього кошти в сумі 47678 (сорок сім тисяч шістсот сімдесят вісім) грн. 62 коп., відмовивши в решті позовних вимог за безпідставністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) на користь відповідачки ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. А. Гресько