Справа № 357/1559/22
Провадження № 2-др/357/53/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
16 червня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Орєхова О. І. ,
за участі секретаря Пустової Ю. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду № 2 в м. Біла Церква заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Романченко Олексія Михайловича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про захист прав споживачів та повернення депозитного вкладу, -
На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про захист прав споживачів та повернення депозитного вкладу.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеного складу суду від 02.06.2023 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І.
Відповідно до контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, зазначені матеріали були отриманні суддею 06.06.2023 року.
Частина 3 статті 270 ЦПК України передбачає, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Учасники справи в судове засідання не викликалися.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд відбувався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Зазначене судове рішення на час розгляду даної заяви про ухвалення додаткового судового рішення не набрало законної сили.
За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Однак, як вже зазначалось, така заява має бути озвучена до закінчення судових дебатів у справі (ч. 1 ст. 246 ЦПК). В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 кодексу (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду).
Як зазначено вище, розгляд справи по суті було проведено 31 травня 2021 року, за результатами якого було ухвалене судове рішення.
Так, в позовній заяві позивачем зазначалося, що попередній ( орієнтовний ) розрахунок судових витрат позивача становить витрати на професійну правничу допомогу, що підлягають сплаті ним на користь АБ «Олексія Романченко» згідно із умовами відповідного договору та визначений його сторонами в загальній сумі 50 000,00 гривень, з яких: в суді першої інстанції - 30 000,00 грн., в суді апеляційної та касаційної інстанції по 10 000,00 грн. відповідно. На виконання положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України повідомляє суд, що докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають сплаті позивачем, будуть подані протягом п`яти днів у випадку ухвалення рішення на користь позивача.
Тобто, з боку позивача у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України було зроблено відповідну заяву.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зазначена заява про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат була отримана судом 02.06.2023 року, що підтверджується відповідним штампом суду, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ( 31.05.2023 року ухвалено рішення, п`ять днів для подачі відповідної заяви ).
Отже, як зазначено вище, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2023 року позовні вимоги позивача були задоволені, але при розподілі судових витрат, які були понесені позивачем, судом було вирішено лише питання стосовно судового збору.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( ч. 1 ст. 133 ЦПК України ).
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа N 755/9215/15-ц, провадження N 14-382цс19.
Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).
У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
ВС зауважив, що у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Судові витрати понесені позивачем підтверджуються наявними в матеріалах справи наступними документами: Договором № 20/12-2019 від 23.12.2019 року, Додатковою угодою до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 року, Додатковою угодою № 2 від 01.02.2022 р. до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 року; Актом виконаних робіт № 6 від 01.06.2023 р. до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 року.
Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 2 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 р. Адвокатське бюро «Олексія Романченко» прийняло на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та повернення депозитного вкладу.
Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 2 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 р. сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у п. 1 даної додаткової угоди, у суді першої інстанції становить 30 000,00 (тридцять тисяч гривень 00 копійок) гривень у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь Клієнта.
Відповідно до п. 8 Додаткової угоди № 2 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 р. надання Адвокатським бюро правничої допомоги при розгляді справи у суді першої інстанції включає у разі необхідності: підготовка та подання до суду позовної заяви, підготовку і подання до суду відповіді на відзив на позовну заяву, підготовка та подання до суду клопотань про залучення доказів, надання суду відповідних доказів, за необхідності підготовку та подання до суду заяв та клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових Засіданнях, надання пояснень суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України, які необхідні для розгляду справи.
01 червня 2023 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ОСОБА_1 було підписано Акт виконаних робіт № 6 до Договору № 20/12-2019 р. від 23.12.2019 р., відповідно до якого сторони погодили, що відповідно до п. 1, 8 Додаткової угоди № 2 від 01.02.2022 р. до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 р. Адвокатське бюро надало Клієнту правничу допомогу у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області при розгляді справи № 357/1559/22 про захист прав споживача, саме: підготовлено позовну заяву від 03.02.2022 - витрачено 3,5 години; підготовлено заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 22.02.2022 - витрачено 0,5 години; підготовлено відповідь на відзив від 20.05.2023 - витрачено 2 години; підготовлено заяву про зменшення позовних вимог - витрачено 0,5 години; взято участь у судовому засіданні 14.06.2022 - витрачено 2 години; підготовлено клопотання про поновлення провадження у справі від 23.04.2023 - витрачено 0,5 години; взято участь у судовому засіданні 31.05.2023 - витрачено 1,5 години; підготовлено заяву про ухвалення додаткового рішення від 01.06.2023 - витрачено 1,5 години. Під час надання правової допомоги Клієнту у суді першої інстанції Адвокатським бюро витрачено 12 годин.
Згідно із п. 2 та п. 5 Додаткової угоди № 2 від 01.02.2022 р. до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 р. гонорар Адвокатського бюро за надання правничої допомоги Клієнту в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області при розгляді справи № 357/1559/22 становить 30 000,00 (тридцять тисяч гривень 00 копійок) гривень, які мають бути сплачені Клієнтом у строк до 01.07.2023 р.
Отже, позивачем доведено понесення останнім витрат на правову допомогу.
Так, своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 колегія суддів не погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Такий же правовий висновок містяться і постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.
У постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20, відповідно до якої визначено: «24. У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі N9813/481/18 зроблено такий висновок: Зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, суд касаційної інстанції констатує помилковість посилання суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу; адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року № 01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті. "
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у Рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07 ) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені.
Тож фактичність витрат на правничу допомогу слід розглядати у широкому сенсі, включаючи не лише оплату таких витрат, але й виходячи власне із того, що достатньою є наявність відповідного договірного обов`язку. Відповідно, якщо договірний обов`язок щодо оплати наявний, то такого обов`язку достатньо для визнання витрат фактичними і такими, що підлягають компенсації стороні.
Як зазначено вище, між АБ «Олексія Романченко» та ОСОБА_1 дійсно існують договірні відносини стосовно надання правової допомоги, що підтверджується доданими з боку позивача відповідними документами.
Отже, сума гонорару Адвокатського бюро є фіксованою, а при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
Розглядаючи справу, Верховний Суд зазначив, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19). Колегія суддів врахувала, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
Так, на час розгляду справи, з боку відповідача не надходило до суду заяви або клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Хоча, з опису та інформації про відправлення від 01.06.2023 року вбачається, що на адресу АТ КБ «ПриватБанк» було направлено заяву про ухвалення додаткового рішення з додатками.
В свою чергу, в позовній заяві, з якою відповідач був ознайомлений зазначалося, що попередній ( орієнтовний ) розрахунок судових витрат позивача становить витрати на професійну правничу допомогу, що підлягають сплаті ним на користь АБ «Олексія Романченко» згідно із умовами відповідного договору та визначений його сторонами в загальній сумі 50 000,00 гривень, з яких: в суді першої інстанції - 30 000,00 грн., в суді апеляційної та касаційної інстанції по 10 000,00 грн. відповідно. На виконання положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України повідомляє суд, що докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають сплаті позивачем, будуть подані протягом п`яти днів у випадку ухвалення рішення на користь позивача.
Окрім цього, ознайомившись з позовною заявою, направляючи на адресу суду відзив, з боку відповідача АТ КБ «ПриватБанк» також з цього приводу не було викладено свою позицію.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Оскільки від відповідача не надходило заяв та клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні.
Така правова позиція міститься в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
В даній постанові Верховний Суд зазначив, що матеріали справи не містять клопотання Особа_1 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні.
Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).
ВП ВС в постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично здійснені, та оцінювати їх необхідність.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів ( ч. 1 ст. 89 ЦПК України ).
Так, як зазначено вище, 01 червня 2023 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ОСОБА_1 було підписано Акт виконаних робіт № 6 до Договору № 20/12-2019 р. від 23.12.2019 р., відповідно до якого сторони погодили, що відповідно до п. 1, 8 Додаткової угоди № 2 від 01.02.2022 р. до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 р. Адвокатське бюро надало Клієнту правничу допомогу у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області при розгляді справи № 357/1559/22 про захист прав споживача, саме: підготовлено позовну заяву від 03.02.2022 - витрачено 3,5 години; підготовлено заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 22.02.2022 - витрачено 0,5 години; підготовлено відповідь на відзив від 20.05.2023 - витрачено 2 години; підготовлено заяву про зменшення позовних вимог - витрачено 0,5 години; взято участь у судовому засіданні 14.06.2022 - витрачено 2 години; підготовлено клопотання про поновлення провадження у справі від 23.04.2023 - витрачено 0,5 години; взято участь у судовому засіданні 31.05.2023 - витрачено 1,5 години; підготовлено заяву про ухвалення додаткового рішення від 01.06.2023 - витрачено 1,5 години. Під час надання правової допомоги Клієнту у суді першої інстанції Адвокатським бюро витрачено 12 годин.
Однак, суд не може в повній мірі погодитися з витраченим часом адвоката, враховуючи те, що вказане адвокатське бюро, його адвокат Романченко О.М. в інтересах позивача ОСОБА_1 , вже звертався до відповідача з аналогічними вимогами про стягнення депозиту за доларовим вкладом, що міститься у вільному доступі в реєстрі судових рішень, вимоги мали аналогічний характер, а відповідно в даній справі не потребувало значного часту для вивчення, значного часу для складання позовної заяви ( 3,5 години, як зазначено витрачено на підготовку позовної заяви ), тощо.
В свою чергу, позивач та його представник не надали обґрунтованих доказів того, що підготовка позовної заяви у даній справі вимагала значного обсягу часу та за своїми характеристиками була віднесено до категорії складних справ.
Крім того, витрачення часу ( 0,5 години ) на підготовку заяву про зменшення позовних вимог, не може розцінюватися судом, як таке, що надано правничу допомогу, оскільки таке зменшення виникло з неправильного розрахунку, який було здійснено самим представником.
Не відповідає в повній мірі і час, який було витрачено представником позивача в судовому засіданні 14.06.2022 року, де представник зазначав 2 години, але з протоколу судового засідання від 14.06.2022 року ( а. с. 162-164 ), представник позивача витратив час на участь в судовому засіданні лише 34 хвилини ( розпочато засідання об 11:39, а закінчено о 12:13 годині ).
Також, клопотання/заява про поновлення провадження у справі не потребувало значного часу та складності ( а. с. 169-170 ).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тому суд не вважає належним чином обґрунтованою суму компенсації витрат на правничу допомогу у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.04.2019 року у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19).
У даній справі суд, враховуючи вищезазначене, не вважає, що всі витрати на оплату правничої допомоги, понесені позивачем мають повністю покладатись на відповідача, оскільки розмір таких витрат не є співмірним із складністю справи, фактичним обсягом часу, який міг би витратити адвокат на виконання відповідних робіт або надання послуг, обсягом виконаних робіт та наданих послуг, що були дійсно необхідними та пов`язаними з розглядом справи.
Суд, оцінюючи подані документи, якими позивач обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу є завищеними та не співмірними зі складністю справи.
Таким чином, з врахуванням принципу співмірності, розумності, реальності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, які відшкодовуються за рахунок відповідача до 15 000 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 89, 133, 137, 141, 247, 258, 263, 264, 270, 354, 355 ЦПК України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Романченко Олексія Михайловича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про захист прав споживачів та повернення депозитного вкладу, - задовольнити частково.
Стягнути з акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені на правничу допомогу у розмірі 15 000 ( п`ятнадцять тисяч ) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" ( адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, );

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» ( адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Січеславська набережна, буд. 29-а, ).

Повний текст додаткового рішення складено 16 червня 2023 року.

Додаткове рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов