Справа № 359/5060/23
Провадження № 2/161/3384/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Гичці М.В.,

за участі позивача (через ВКЗ) ОСОБА_1 ,

відповідачів (через ВКЗ) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки в квартирі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення грошової компенсації вартості частки в квартирі.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідачі були власниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1 . Для здійснення продажу даної квартири, позивач надав ОСОБА_2 нотаріальну довіреність. Відповідачі продали квартиру, однак за її продаж позивач не отримав кошти.

На підстав вищенаведеного, просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/3 частки в квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 400 000 гривень 00 копійок, а також судові витрати.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 04.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

21.08.2023 на адресу суду відповідач ОСОБА_2 надіслала заперечення, які обґрунтувала тим, що погоджується повернути позивачу його частку коштів, однак не згідна з сумою, яку вказав позивач. Пояснила, що має повернути ОСОБА_1 280 338,33 грн (1 100 015 - 37 000 (витрати на оформлення продажу квартири)=1 063 015:3=354 338,33 грн, а також мінус 74 000 грн, які позивач вже отримав 22.03.2021).

28.09.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, яку позивач обґрунтовує тим, що не отримував від відповідача 74 000 грн і з витрат визнає лише оплату державного мита від 22.09.2023 в розмірі 11 000,15 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала частково з підстав зазначених в письмових поясненнях.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, вказала, що вона отримала від продажу квартири АДРЕСА_1 грошову компенсацію в розмірі вартості своєї 1/3 частки в квартирі.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 02.02.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Сопронюк І.О., зареєстровано в реєстрі за №60, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продали ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 67,2 кв м, житловою 39,3 кв м, вартістю 1 100 015,39 гривень (а.с. 74-75).

ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 продати належну йому у праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довіреності від 27.01.2021 р, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довгою Т.С., зареєстровано в реєстрі №97 (а.с.6).

Відповідно до довідки від 02.02.2021 приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Сопронюк І.О., 02.02.2021 за реєстровим номером 60 посвідчено договір купівлі-продажу квартири та сплачено 11 000,15 грн державного мита за вчинення вищезазначеної нотаріальної дії (а.с.77).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2023 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення набрало законної сили 21.07.2023 року.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором.

У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Відповідно до ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Однак матеріали справи не містять будь-яких доказів передачі ОСОБА_1 отриманих за договором купівлі-продажу квартири від 02.02.2021 року грошових коштів довірителю, а отже, в порушення вимог пункту 3 статті 1006 ЦК України, відповідачем ОСОБА_2 порушено обов`язок передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Аналогічна позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2014 року у цивільній справі №6-55231св13.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, належними, допустимими.

В судовому засіданні встановлено та сторонами визнано, що відповідач ОСОБА_3 отримала від продажу квартири АДРЕСА_1 грошову компенсацію в розмірі вартості своєї 1/3 частки в квартирі 354 400 грн.

Відповідач ОСОБА_5 позов визнала частково, визнала отримання, згідно договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 02.02.2021 року - 1 100 015,39 гривень, що підтверджується і копією платіжного доручення № від 02.02.2021. Однак стверджує, що понесла 37 000 гривень додаткових витрат на оформлення вищевказаного договору.

Оцінюючи дані покази відповідача ОСОБА_5 , суд відноситься до них критично, оскільки крім документального підтвердження сплати 11 000,15 грн державного мита за вчинення нотаріальної дії, інших належних і допустимих доказів понесення інших витрат відповідачем не надано.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_5 не доведено належними та допустимими доказами отримання позивачем ОСОБА_1 74 000 гривень, оскільки в копіях розписок суд не може встановити за що саме ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 2 000 доларів США від ОСОБА_5 .

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем.

З врахуванням вище наведеного, враховуючи часткове визнання позову відповідачем ОСОБА_2 , отримання коштів від продажу квартири АДРЕСА_1 в розмірі 1 100 015,39 грн, відповідно до договору купівлі-продажу від 02.02.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Сопронюк І.О., сплаченого 11 000,15 грн державного мита за вчинення нотаріальної дії, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 грошова компенсація 1/3 частини вартості проданої квартири за адресою: АДРЕСА_2 в розмірі 363 005,08 грн.

Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного.

Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

З врахуванням часткового задоволення позову, з ОСОБА_5 підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 3 630,05 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в частині витрат на правничу допомогу, судом встановлено, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у даній справі здійснював адвокат Білик Г.І. на підставі договору про надання правової допомоги від 15.05.2023 (а.с. 7).

Як видно з договору про надання правової допомоги, сторони узгодили права та обов`язки сторін, а також розмір гонорару адвоката, згідно якого, за послуги, що надаються адвокатом у відповідності із умовами цього договору, клієнт сплачує адвокату гонорар за домовленістю.

Згідно квитанції №2027386 серії 03 ААВ від 18.05.2023, адвокатом Білик Г.І. вартість послуги: за юридичну допомогу в справі про стягнення коштів становить 19 000 грн (а.с.11).

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Також, судом зазначається, що законодавство передбачає можливість відшкодування витрат, як тих, які сторона уже понесла, так і тих, які вона ще має понести у зв`язку з розглядом справи. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №648/1102/19).

Враховуючи вище наведене суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає розподілу на рівні з іншими судовими витратами у справі. При цьому враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт і послуг, ціну позову, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу в розмірі 17 242,74 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки в квартирі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частки вартості проданої квартири за адресою: АДРЕСА_2 в розмірі 363 005 (триста шістдесят три тисячі п`ять) гривень 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 630 (три тисячі шістсот тридцять) гривень 05 коп та оплати правничої допомоги в розмірі 17 242 (сімнадцять тисячі двісті сорок дві) гривні 74 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Повне судове рішення складено 18.12.2023.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк