Справа № 303/5270/21
2/303/1526/21
Номер рядка статистичного звіту 45

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.

розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані відповідачі, які в такому не проживають з березня 2018 року. Позивач посилається, що оскільки вона є власником будинку, а відповідачі залишаються зареєстрованими в ньому, цим порушуються її права на вільне володіння та користування своїм майном, у зв`язку з чим просить позов задоволити.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 09.07.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 26.10.2021 року зупинено провадження в справі № 303/5270/21 (2/303/1526/21) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право на користування жилим приміщенням до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 303/5790/21 (2/303/1651/21) за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Перести Я.О., ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки та скасування державної реєстрації права власності.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 08.05.2023 року відновлено провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право на користування жилим приміщенням за договором кредиту.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належними чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

06.08.2021 року представник відповідача ОСОБА_4 подав відзив на позов, в якому заперечив проти задоволення позову. Вважає, що укладений договір купівлі-продажу є недійсним, а рішення про державну реєстрацію підлягає скасуванню, про що ним подано відповідно позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки та скасування державної реєстрації.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.06.2021 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 262397135 від 18.06.2021 року (а.с.4-7).

З акту обстеження умов проживання від 29.06.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою: будинок АДРЕСА_1 не проживають з березня 2018 (а.с.9).

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, Пленум Верховного Суду України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана їх довести, надавши суду докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про такі обставини. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, заперечуючи проти заявленого позову, представником відповідача подано відзив, посилаючись, що укладений договір купівлі-продажу є недійсним, а рішення про державну реєстрацію про державну реєстрацію підлягає скасуванню, про що ним подано позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки та скасування державної реєстрації, відповідно до якого судом встановлено наступне.

Згідно до Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду 17.12.2021 року в задоволенні позову ОСОБА_2 від імені якої діє ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Перести Я.О., ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки та скасування державної реєстрації права власності відмовлено. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.04.2023 року рішення Мукачівського міськрайонного суду залишено без змін (а.с.52-60).

Таким чином зазначене безпосередньо стосуються правомірності набуття позивачем права власності на будинок АДРЕСА_1 .

Відтак, суд визнає необґрунтованим та безпідставними доводи представника відповідача зазначені у відзиві , оскільки зазначене спростовується матеріалами справи.

З огляду на вищевказане, позов про визнання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 41 Конституції України,ст.ст. 316, 318, 391 ЦК України, ст. ст. 156 ЖК України, ст.ст. 2, 12, 18, 76-77, 81, 141, 247, 274-279, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, -

УХ В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право на користування жилим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житлом, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 536,80 гривень (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 536,80 гривень (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 , зареєстрований, АДРЕСА_1

Рішення виготовлено 19 червня 2023 року.

Головуюча О.В.Гутій