Справа № 405/4024/22
Провадження №2/405/543/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Дризі Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 405/4024/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що він (позивач) на підставі договору дарування № 321 від 04.05.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Стоєвою Г.Ф., є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому (будинку) значаться зареєстрованими відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які з 2018 року за вищевказаною адресою не проживають, не провадять оплату комунальних послуг, не дбають про утримання майна, та їх місцезнаходження, йому (позивачу) невідоме. При цьому, факт реєстрації відповідачів у належному йому (позивачу) на праві приватної власності житловому будинку, не дозволяє йому, як власнику, в повній мірі розпоряджатися власним нерухомим майном, а тому він (позивач) змушений звернутися до суду за захистом порушеного права.

З огляду на викладене вище та з посиланням на ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, позивач просив визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 12.09.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки для їх подання.

Позивач ОСОБА_1 , а також в його інтересах представник - адвокат Урсаленко Б.О. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1036546 від 09.08.2022 року) в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися судом належним чином, при цьому, подали заяви, зареєстровані судом 11.01.2023 року за вх. № 849, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили позов задовольнити. Розгляд справи провести за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не подавав, як не подавав і будь-яких інших заяв, клопотань.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про наявність судового провадження в Ленінському районному суді м. Кіровограда в справі за позовом ОСОБА_1 , в якій вона є відповідачем обізнана, про що свідчить отримані її представником адвокатом Коротичем В.А. (діє на підставі договору №010 про надання правової (правничої) допомоги від 27.05.2022 року) 17.01.2023 року ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками, крім того, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач ОСОБА_2 та в її інтересах представник адвокат Коротич В.А. судом повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавала, тим самим, судом відзначається, що відповідач ОСОБА_2 не скористалася своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем до неї позовних вимог.

З огляду на викладене вище, судом забезпечено учасникам справи право як на участь в судовому засіданні, так і на подання суду доказів, заявлення клопотань, надано процесуальний строк для подання заяв по суті справи, при цьому, враховуючи положення ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи по суті за наявними у справі доказами.

Зваживши доводи, викладені в позові на обгрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору дарування від 04 травня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 321, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок з господарсько-побутовими надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка ,площею 0,0899 га, розташована за зазначеною адресою.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, сформованого на підставі заяви власника житла ОСОБА_1 від 05.08.2022 року, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 08.11.2013 року, значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до інформації Департаменту надання адміністративних послуг від 09.08.2022 року за вих. № К-79, наданої на звернення ОСОБА_1 від 05.08.2022 року, при зверненні довіреної особи заявника було встановлено, що за адресою власності заявника, а саме: АДРЕСА_1 є зареєстровані двоє осіб, при цьому на громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було сформовано витяг з реєстру територіальної громади відповідно до Закону та Порядку. На громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неможливо сформувати витяг з реєстру територіальної громади так як відсутній реєстраційний номер облікової картки платників податків громадянина в системі.

Додатково проінформовано заявника, що місце проживання гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване з 17.11.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначене підтверджується також інформацією Відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради (довідки № 011175/1 та № 011178/1 про реєстрацію місця проживання особи, сформованої 30.08.2022 року) від 08 вересня 2022 року, за якими місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 17.11.2017 року та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 08.11.2013 року по теперішній час зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тобто, за своєю природою це право проживання є правом сервітутного типу і відноситься до особистих сервітутів. Особистий характер даного сервітуту полягає в тому, що він встановлюється в інтересах певної особи, яка має статус члена сім`ї власника житлового приміщення. Отже, особа матиме право на користування житлом поряд з власником за умови, що вона є членом сім`ї власника житла та проживає разом з ним.

Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство ( ч.2 ст.64 ЖК України).

Таким чином, ч. 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

З огляду на зазначене, судом відзначається, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не належать до членів сім`ї нового власника житлового будинку - позивача ОСОБА_1 в розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України, у зв`язку з чим з моменту припинення права власності на зазначений житловий будинок у попереднього власника за договором дарування від 04.05.2018 року ОСОБА_4 , враховуючи відсутність встановленого житлового сервітуту на користування зазначеним майном з новим власником будинку, що підтверджується п. 4 Договору дарування від 04.05.2018 року, за змістом якого дарувальник ОСОБА_4 повідомила, що членів її сім`ї, які б мали право на особистий сервітут, встановлений ст. 405 ЦК України, та які б користувалися будинком як житлом, - немає, на підставі чого, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 втратили право користування зазначеним нерухомим майном.

Поряд з цим, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач ОСОБА_1 , як власник житлового будинку АДРЕСА_1 , має право вимагати усунення перешкод у користуванні належною йому власністю, у тому числі, шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування зазначеним житловим будинком.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника, інших осіб, які з дозволу попереднього власника набули права користування житлом у випадку зміни власника майна.

Таким чином, встановивши під час судового розгляду справи, що з припиненням права власності попереднього власника на житловий будинок АДРЕСА_1 , відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також втратили право користування зазначеним будинком, новим власником якого з 04.05.2018 року є позивач ОСОБА_1 і відповідачі не належать до членів його сім`ї, а так само, не набули самостійного права на користування будинком з інших правових підстав, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовних вимог про визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , та їх задоволення.

Реєстрація або зняття із реєстрації місця проживання особи здійснюється у відповідності до Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-ІХ від 05.11.2021 року, орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Крім того, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим, та, враховуючи, що позов задоволено, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 496 грн. 20 коп., з кожного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст. ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі договору дарування від 04 травня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 321.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі по 496 грн. 20 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова