Справа № 446/2902/23
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в справі

18.12.2023 року суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У. І. ,перевіривши заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: Жовківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

заявниця ОСОБА_1 13.12.2023 подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт неправильності (неповноти) запису про національність її матері ОСОБА_2 в актовому записі про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 №13 від 06.04.1963 р.н., який вчинений Куликівською селищною радою Жовківського району Львівської області та у актовому записі про державну реєстрацію шлюбу №23, що вчинений ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виконкомом Куликівської селищної ради депутатів трудящих Нестеровського району Львівської області та зобов`язати Жовківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 №13 від 06.04.1963 року, що вчинений Куликівською селищною радою Жовківського району Львівської області, а саме в графі відомості про матір національність ОСОБА_2 змінити з українка на полька, та у актовий Запис про державну реєстрацію шлюбу №23 від 01.06.1962 року, що вчинений Виконкомом Куликівської селищної ради депутатів трудящих Нестеровського району Львівської області, а саме в графі «відомості про дружину» національність ОСОБА_2 змінити з «українка» на «полька».

Вирішуючи питання про можливість прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1.ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Частиною 1 статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Вказана норма не передбачає можливості розгляду в порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності.

Хоча зазначений у ч.1 ст. 315 ЦПК України перелік справ не є вичерпним, про те за змістом вищенаведених норм процесуального права суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки.

Зміст заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що вона по суті звернулася із заявою щодо зміни національності матері ОСОБА_2 з «українка» на «полька» з метою встановлення її сімейного походження, впорядкування документів та реалізації особистих прав.

Судом відзначається, що питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України від 31.12.1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності», відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Зазначений Указ Президента України втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27.01.1999 року № 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Статтею 11 Конституції України передбачено, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 810/2732/18 (К/9901/5276/19) (провадження № 11-381апп19) зроблено висновок, що «відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу» (пункти 34, 35).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 398/4017/18 (провадження № 14-215цс19) та постановах Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі № 754/7901/19 (провадження № 61-16791св19), від 18 березня 2020 року у справі № 761/36561/19 (провадження № 61-21818св19), від 03.11.2021 року у справі № 759/13784/19 (провадження № 61-1024св20).

Таким чином, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не лише не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а й судовому розгляду взагалі.

Відтак, суд дійшов висновку, що в обраний заявницею ОСОБА_1 спосіб такі обставини не встановлюються і не можуть розглядатися у порядку окремого провадження в порядку цивільного судочинства, оскільки заявник фактично просить суд встановити факт в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності, крім того заявник просить в порядку окремого провадження зобов`язати заінтересовану особу по даній справі внести зміни до відповідних актових записів

Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд вважає, що у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення необхідно відмовити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.186, 258-260, ч.3 ст. 315 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: Жовківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 18.12.2023.

Суддя У.І. Костюк