Справа № 700/1124/23
Провадження № 2/700/355/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі: головуючого-судді Пічкура С.Д. розглянувши в порядку спрощеного провадження, в смт. Лисянка цивільну справу №700/1124/23, провадження № 2/700/355/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про стягнення щомісячно з відповідачки ОСОБА_2 на його користь, як непрацездатного батька, аліментів у розмірі від всіх видів заробітку/доходу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що він є батьком ОСОБА_2 і на сьогоднішній день він є пенсіонером по інвалідності другої групи загального захворювання. В даний час позивач отримує пенсію по інвалідності, якої в повній мірі не вистачає на забезпечення всіх життєвих потреб. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь, як на утримання непрацездатного батька аліменти в розмірі від всіх видів заробітку/доходу.

Ухвалою судді Лисянського районного суду Черкаської області від 23.11.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

У наданий в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позовні вимоги позивача вона не визнає та просить їх залишити без задоволення. При цьому, у відзиві відповідач вказує, що позивач, отримує пенсію у розмірі що забезпечує цого прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність. Позивач не надав доказів на підтвердження розміру витрат на лікування. Крім того, відповідач вказує на факти, що підтверджують факт ухилення Позивача, щодо не виконання своїх обов`язків та несплату аліментів відносно неї, ОСОБА_2 , до досягнення нею 18 років.

Враховуючи те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі ву їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , даний факт не оспорюється сторонами.

Згідно з наявної у матеріалах справи копії пенсійного посвідчення ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, загальне захворювання.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Згідно ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Як роз`яснено у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. У зв`язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Верховний Суд у постанові від 10.10.2018р. у справі № 301/160/17 (провадження № 61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги.

При вирішення вказаного спору, також слід врахувати роз`яснення, викладені в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 березня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно з ч.2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Позивач обґрунтовував позовні вимоги посиланням на те, що він є інвалідом ІІ групи, отримує пенсію по інвалідності, якої не вистачає на його життя у зв`язку з тим, що вимушений витрачати частину пенсії на ліки, сплачувати комунальні послуги, купувати продукти харчування, інших доходів не має, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище він потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати йому повнолітня донька. Проте, до позовної заяви не подано довідки про розмір його доходів та довідки про доходи відповідачки, отже не доведено факту потреби у матеріальній допомозі. Крім цього, з позивачем проживає старший повнолітній син, до якого позов не заявлено. Доказів додаткових витрат на лікування, протезування тощо, суду теж не надано.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо потреби у матеріальній допомозі, доказів на підтвердження того, що розмір доходів позивача не дозволяє йому забезпечувати нормальний рівень свого життя та того, що позивач потребує сторонньої матеріальної допомоги, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, та в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 202, 203, 205 СК України, ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263-265, 273, п. 1 ч. 4 ст. 274, ст. ст. 279, 354, 355, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С. Д. Пічкур