ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2023 року м. Кропивницький

справа № 385/1226/23

провадження № 22-ц/4809/1332/23

ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря Гончар В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2 ,

відповідач Гайворонська міська рада Кіровоградської області,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ковтонюка Олександра Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2023 року у складі судді Венгрина М. В. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Гайворонської міської ради Кіровоградської області та просив:

- визнати за ним право власності на самочинно збудовану нежитлову будівлю з надбудованою квартирою (літ. А-2) з прибудовами (літ. а, а1), складу (літ. Б), навісу (літ. В) та альтанки (літ. Г) загальною площею 952,70 кв. м., яка розташована на земельній ділянці площею 0,2075 га, кадастровий номер :50:112:0009, цільове призначення: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з відповідача на свою користь судові витрати в сумі сплаченого судового збору в розмірі 2 998 грн 72 коп.

Позовна заява мотивована тим, що 26.03.2005 позивач набув у власність комплекс будівель в АДРЕСА_2 на земельній ділянці Гайворонської міської ради.

В період з 2006 по 2013 роки позивач самовільно перепланував (перебудував) без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту цей комплекс будівель, після чого комплекс будівель став нежитловою будівлею з надбудованою квартирою (А-2), з прибудовами (а, а-1), складом (Б), навісом (В) та альтанкою (Г).

З метою узаконення самочинного будівництва позивач 23.10.2017 придбав за договором купівлі-продажу в Гайворонської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :50:112:0009, площею 0,2075 га за вказаною адресою.

ОСОБА_2 вважав, що здійснив самовільне будівництво на земельній ділянці набутій ним у власність під уже збудоване майно, самочинне будівництво провів з дотриманням стандартів, які дозволяють його надійну та безпечну експлуатацію, звертався до компетентного органу з метою введення в експлуатацію самочинно зведеного об`єкту, однак, отримав відмову через відсутність законодавчого регулювання таких відносин, самочинне будівництво не порушує прав інших осіб, відсутні рішення уповноважених посадових осіб або суду про знесення самочинних будівель, що є предметом спору, а тому звернувся до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Гайворонської міської ради Кіровоградської областіпро визнання права власності на самочинне будівництво відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що Державна інспекція архітектури та містобудування, яка є органом державної влади, уповноваженим на встановлення факту готовності об`єкту до експлуатації та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не була залучена до участі у справі в якості відповідача чи співвідповідача, хоча право подати відповідне клопотання роз`яснювалось представнику відповідача в підготовчому судовому засіданні.

Суд першої інстанції ввжав, що факт подання та подальше повернення на доопрацювання декларації про готовність до експлуатації об`єкта підтверджує наявність спору про право, однак, не спростовує необхідності залучення Державної інспекції архітектури та містобудування, як відповідача (співвідповідача) в справі.

Наданий позивачем звіт не надає відповіді на запитання чи проведене будівництво з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а технічний паспорт не є документом дозвільного характеру, на підставі якого розпочинається будівництво чи вводиться об`єкт в експлуатацію.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Ковтонюк О. В., який представляє інтереси ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте при неповному з`ясуванню обставин справи, неправильному застосуванню норм матеріального та процесуального права.

Здійснене позивачем будівництво є самочинним, так як відсутні докази того, що будівництво здійснювалось на земельній ділянці, яка була відведена у встановленому порядку для цієї мети, а також те, що об`єкт нерухомості збудовано за наявності належного дозволу чи належно затвердженого проекту.

Гайворонській міській раді, як органу місцевого самоврядування, належать повноваження у галузі будівництва, а тому саме її позивач зазначив як відповідача.

Під час розгляду справи судом першої інстанції Гайворонською міською радою було заявлено клопотання про розгляд справи за її відсутності, а питання щодо задоволення позову відповідач просив здійснити на розсуд суду і жодних заперечень щодо своєї належності як відповідача не заявляв.

Крім того, судом першої інстанції при розгляді справи не встановлено, які саме повноваження належить реалізувати Державній інспекції архітектури та містобудування для виконання обов`язку щодо виконання вимог позивача.

Суд першої інстанції не надав оцінку доказам на предмет їх допустимості та не зазначив з яких підстав позовна вимога про визнання права власності на самочинне будівництво не підлягає задоволенню.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 адвокат Ковтонюк О. В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник Гайворонської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглянути справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням статті 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу комплексу будівель від 26.03.2005, посвідченого приватним нотаріусом Гайворонського районного нотаріального округу Ластівкою Р. М., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , останній придбав комплекс будівель в АДРЕСА_2 на земельній ділянці Гайворонської міської ради що складається з бані (А) пральні (А1), ганку (К1), ганку(К2), ганку (К3), хліва (В), котельні (Вв), загальною площею 379,9 кв. м.

Згідно договору купівлі-продажу від 23.10.2017, посвідченого приватним нотаріусом Гайворонського районного нотаріального округу Линюк Н. А., ОСОБА_2 придбав в Гайворонської міської ради Кіровоградської області земельну ділянку з кадастровим номером :50:112:0009, площею 0,2075 га за адресою АДРЕСА_2 , на якій розташований комплекс будівель належний ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 101126670 від 23.10.2017 земельна ділянка з кадастровим номером :50:112:0009 площею 0,2075 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови за адресою : АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 .

Листом від 31.01.2020 № 21 Відділ регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Гайворонської РДА повідомив ОСОБА_2 про те, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на самочинно збудовані об`єкти будівництва не надаються.

Інформаційною довідкою від 31.01.2020 Відділ регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Гайворонської РДА повідомив ОСОБА_2 про те, що місце розташування об`єкта нежитлової будівлі з прибудованою квартирою та прибудовами по АДРЕСА_2 відповідає вимогам будівельних норм.

Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження нежитлової будівлі з надбудованою квартирою (літ. А-1) з прибудовами (літ. А, а-1), склад (літ. Б), навіс (літ В), та альтанка (літ Г) по АДРЕСА_2 затвердженого ФОП ОСОБА_4 03.02.2020, що виконаний експертом Затокою О. В. під час технічного обстеження на предмет визначення можливості надійної та безпечної експлуатації, в тому числі відповідності відповідним будівельним нормам щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з інвалідністю та інших мало мобільних груп населення, та за результатами проведеного технічного обстеження встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації, загальна площа будівлі 952,70 кв. м.

Згідно Звіту про визначення ринкової вартості нежитлової будівлі з надбудованою квартирою (літ. А-1) з прибудовами (літ. А, а-1), склад (літ. Б), навіс (літ В), та альтанка (літ Г) по АДРЕСА_2 від 26.10.2022 ФОП ОСОБА_5 ринкова вартість об`єкта оцінки 299872,00 грн.

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва ІУ40 від 25.03.2022 декларацію про готовність до експлуатації об`єкта за амністією щодо об`єкта нежитлова будівля з надбудованою квартирою (літ. А-1) з прибудовами (літ. А, а-1), склад (літ. Б), навіс (літ В), та альтанка (літ Г) по АДРЕСА_2 повернуто на доопрацювання, причина відмови вказана в технічній інвентаризації та декларації про прийняття об`єкта в експлуатацію загальна площа будівлі суперечить вимогам абз. 1 п. 9 р. V Прикінцеві положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Цільове призначення земельної ділянки :04:002:0074 суперечить вимогам абз. 1 п. 9 р. V Прикінцеві положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

З технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами з адресою АДРЕСА_2 , виконаного на замовлення ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_6 25.11.2019 вбачається схема розташування будівель та споруд, площі таких.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Державна інспекція архітектури та містобудування, яка є органом державної влади, уповноваженим на встановлення факту готовності об`єкту до експлуатації та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не була залучена до участі у справі в якості відповідача чи співвідповідача.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитись не можна, з огляду на таке.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документів, який засвідчує його право власності.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У частині четвертій статті 373 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Нормативно регламентованим є право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України). Відповідно до змісту частини четвертої статті 375 ЦК України уразі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У силу спеціального застереження, наведеного в частині другій

статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Упункті 45 постанови від 23 червня 2020 року у справі 680/214/16-ц Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 зазначила, що особа не набуває права власності на об`єкт самочинного будівництва (пункт 148).

Разом з цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це право не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК України).

Вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та істотних правил.

На підставі частини третьої статті 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК України).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина п`ята стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Частиною другою статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено заборону на виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Аналогічна норма закріплена пунктом 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (далі Порядок № 461).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 461 прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до I-III категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до копії договору купівлі-продажу комплексу будівель від 26.03.2005, засвідченого приватним нотаріусом Гайворонського районного нотаріального округу Ластівкою Р. М., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , останній придбав комплекс будівель в АДРЕСА_2 на земельній ділянці Гайворонської міської ради що складається з бані (А) пральні (А1), ганку (К1), ганку(К2), ганку (К3), хліва (В), котельні (Вв), загальною площею 379,9 кв. м (а.с. 8).

Згідно копії договору купівлі-продажу від 23.10.2017, засвідченого приватним нотаріусом Гайворонського районного нотаріального округу Линюк Н. А., ОСОБА_2 придбав в Гайворонської міської ради Кіровоградської області земельну ділянку з кадастровим номером :50:112:0009, площею 0,2075 га за адресою АДРЕСА_2 , на якій розташований комплекс будівель належний ОСОБА_2 (а.с. 9-10).

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 101126670 від 23.10.2017 земельна ділянка з кадастровим номером :50:112:0009 площею 0,2075 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови за адресою : АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 (а.с. 11).

Листом від 31.01.2020 № 21 Відділ регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Гайворонської РДА повідомив ОСОБА_2 про те, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на самочинно збудовані об`єкти будівництва не надаються (а.с. 12).

Інформаційною довідкою від 31.01.2020 Відділ регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Гайворонської РДА повідомив ОСОБА_2 про те, що місце розташування об`єкта нежитлової будівлі з прибудованою квартирою та прибудовами по АДРЕСА_2 відповідає вимогам будівельних норм (а.с. 13).

Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження нежитлової будівлі з надбудованою квартирою (літ. А-1) з прибудовами (літ. А, а-1), склад (літ. Б), навіс (літ В), та альтанка (літ Г) по АДРЕСА_2 затвердженого ФОП ОСОБА_4 03.02.2020, що виконаний експертом Затокою О. В. під час технічного обстеження на предмет визначення можливості надійної та безпечної експлуатації, в тому числі відповідності відповідним будівельним нормам щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з інвалідністю та інших мало мобільних груп населення, та за результатами проведеного технічного обстеження встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації, загальна площа будівлі 952,70 кв. м (а.с. 14- 5).

Згідно Звіту про визначення ринкової вартості нежитлової будівлі з надбудованою квартирою (літ. А-1) з прибудовами (літ. А, а-1), склад (літ. Б), навіс (літ В), та альтанка (літ Г) по АДРЕСА_2 від 26.10.2022 ФОП ОСОБА_5 ринкова вартість об`єкта оцінки 299872,00 грн (а.с. 29).

З технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами з адресою АДРЕСА_2 , виконаного на замовлення ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_6 25.11.2019 вбачається схема розташування будівель та споруд, площі таких (а.с. 32-35).

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва ІУ40 від 25.03.2022 декларацію про готовність до експлуатації об`єкта за амністією щодо об`єкта нежитлова будівля з надбудованою квартирою (літ. А-1) з прибудовами (літ. А, а-1), склад (літ. Б), навіс (літ В), та альтанка (літ Г) по АДРЕСА_2 повернуто на доопрацювання, причина відмови вказана в технічній інвентаризації та декларації про прийняття об`єкта в експлуатацію загальна площа будівлі суперечить вимогам абз. 1 п. 9 р. V Прикінцеві положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Цільове призначення земельної ділянки :04:002:0074 суперечить вимогам абз. 1 п. 9 р. V Прикінцеві положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.30-31).

Відповідно до 19-21 Порядку № 461 у разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) у спосіб, відповідно до якого були подані документи, з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Після усунення недоліків, що спричинили повернення декларації, замовник (уповноважена ним особа) може повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларації.

Рішення про реєстрацію або повернення декларації може бути розглянуто у порядку нагляду (без права реєстрації декларації) Держархбудінспекцією або оскаржено до суду.

З аналізу встановлених судом обставин вбачається, що ОСОБА_7 недоліків у документації, яка підтверджує право на будівництво об`єкту, не усунув та не оскаржив дії відповідного органу про відмову в прийнятті до експлуатації такого об`єкта.

Суд зауважує, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнятий до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Подібні висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19, а також постановах Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 760/21223/17-ц, від 28 лютого 2023 року у справі № 466/6895/19.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що Гайворонська міська рада є належним відповідачем у справі, з огляду на таке.

У пункті 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» судам роз`яснено, щопозов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути пред`явлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яка належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 361/4783/16-ц (провадження № 61-41467св18)

Враховуючи, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що з 2006 по 2013 роки здійснив самовільне будівництво на земельній ділянці, яка належала відповідачу та яка в подальшому була набута ним у власність під уже збудоване майно, Гайворонська міська рада Кіровоградської області є належним відповідачем у справі, що є предметом розгляду.

Крім того, безпідставними є посилання суду першої інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), оскільки вищевказані правові висновки сформульовано Верховним Судом за інших встановлених фактичних обставин, які не є подібними до обставин цієї справи.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову з підставнезалучення до участі у справі Державної інспекції архітектури та містобудування як відповідача (співвідповідача), суд першої інстанції не врахував наведені вище обставини та законодавчі норми, як наслідок, дійшов помилкового висновку в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Гайворонської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на самочинне будівництво, проте, помиликовими є мотиви відмови в задоволенні позову, рішення суду першої інстанції підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Ковтонюка Олександра Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18.12.2023.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко