Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
19.12.2023 2/394/172/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого - судді: Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Мельник О.О. в інтересах позивача звернулася до суду з позовом до відповідачки про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням посилаючись на те, що вироком Новоархангельського районного суду від 13 березня 2023 року (справа № 394/547/22), ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України. У кримінальному провадженні 1-кп 394/86/22 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000278 від 01 липня 2022 року цивільний позов про відшкодування шкоди, спричиненої неправомірними діями не пред`являвся. В добровільному порядку шкоду позивачу не відшкодовано.

Відповідно до акту про пожежу від 23 вересня 2022 року виданого Голованівським районним управлінням ДСНС України в Кіровоградській області 23 вересня 2022 року близько 01 год. 00 хвилин виникла пожежа на об`єкті тимчасової споруди для ведення підприємницької діяльності (магазин), який належить ОСОБА_1 . Підпал здійснив неповнолітній ОСОБА_3 .

Внаслідок пожежі позивач як власник пошкодженої споруди зазнав значних збитків, а саме: згоріло морозильне обладнання, яке знаходилось в магазині вартістю 18500 грн., згоріла тимчасова споруда магазину та всі речі, які знаходились у ній.

Тому, позивач був змушений повністю відновлювати магазин та купувати матеріали, а саме: вікна, ручки дверні, ручки для вікон, ролети, ОЗБ, гідробар`єр, плінтуса, саморізи, рейки, уголки, кабель, розетки, вимикачі на загальну суму 87524 грн., що підтверджується накладними виданими ФОП ОСОБА_4 .

Окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями правопорушника також завдано потерпілому немайнових витрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті потерпілого, щоденні переживання та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення події, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні.

У зв`язку з вищевикладеним позивач вважає прийнятним грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн.

Представник позивача просить суд стягнути з відповідачки, як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 на користь позивача: матеріальну шкоду завдану злочином в сумі 87524 грн.; моральну (немайнову) шкоду в сумі 20000 грн.; а також витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн. /а.с.2-5/.

Позивач в судове засідання не з`явився, але від його представника надійшла заява в якій остання просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення.

За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до частин 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч. 3 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 13 березня 2023 року неповнолітнього ОСОБА_3 засуджено та визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Вирішено питання про речові докази та судові витрати. У вироку зазначено, що законним представником неповнолітнього ОСОБА_3 є ОСОБА_2 /а.с.9-14/.

Ч. 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зазначеним вироком встановлено, що неправомірними протиправними кримінальними діями неповнолітнього ОСОБА_3 , законним представником якого є відповідачка було заподіяно шкоду позивачеві, а тому зазначені обставини не підлягають доказуванню.

Матеріали цивільної справи містять акт про пожежу від 23.09.2022 року, в якому перелічено пошкоджене майно /а.с.8/.

Крім того, матеріали справи чеки, накладні та квитанцію відповідно до яких позивачем було здійснено оплату за будівельні матеріали та побутову техніку які були пошкоджені внаслідок неправомірних дій неповнолітнього ОСОБА_3 /а.с18-22/.

На аркушах цивільної справи 16-17 міститься фототаблиці пошкодженого майна.

Вирішуючи даний цивільний позов, суд застосовує наступні норми матеріального права.

Ч. 1 ст. 1 ЦК України вказує, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно частин 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

У частинах 1 та 2 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

П. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України вказує, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Згідно частин 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 2 ст. 1179 ЦК визначено, що у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Також суд приходить до висновку, про необхідність відшкодування відповідачем позивачу заподіяної морально (немайнової) шкоди виходячи з наступного.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Положеннями частин 1 - 4 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

А тому суд, враховуючи те, що позивачу було заподіяно моральної (немайнової) шкоди шляхом пошкодження належного йому майна, що потягло за собою неможливість проводити підприємницьку діяльність, і виходячи із принципів розумності та справедливості визначає розмір заподіяної моральної (немайнової) шкоди у грошовій сумі в розмірі - 20000 грн.

З огляду на вмотивоване, враховуючи визнання позову відповідачкою, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, встановлення у вироку суду обставин заподіяння її неповнолітнім сином майнової та моральної (не майнової) шкоди позивачу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідачки заподіяної шкоди в грошовому виразі.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано, як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивачеві було надано правничу допомогу адвокатом Мельник О.О., відповідно до розрахунку суми судових витрат позивача на правничу допомогу, вартість послуг на правову допомогу становить загалом за виконані адвокатом дії - 5000 грн., крім того при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн., а тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 1, 11, 15, 16, 22, 23, 1166, 1179 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 13, 28, 82, 133, 137, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 87524 /вісімдесят сім тисяч п`ятсот двадцять чотири/ грн. матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20000 /двадцять тисяч/ грн. моральну (немайнову) шкоду завдану кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1073 /одну тисячу сімдесят три/ грн. 60 коп. та витрати понесенні на правничу допомогу у сумі 5000 /п`ять тисяч/ грн.

Ідентифікаційні дані учасників:

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Рішення може бути оскаржено до Кропивницького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Копію даного рішення не пізніше наступного дня після проголошення надіслати учасникам поштою.

Суддя: