Провадження № 2/127/2887/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Пенсійного фонду України (01601 м. Київ, вул. Бастіонна,9) про стягнення заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Пенсійного фонду України (01601 м. Київ, вул. Бастіонна,9) про стягнення заробітної плати.

Позов мотивований тим, що позивач багато років працювала в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, що підтверджується записами у трудовій книжці.

Зокрема, наказом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області від 01.08.2017 року № 262-к/тр (запис №21 трудової книжки) ОСОБА_2 . Було прийнято з 03.08.2017 року на посаду головного спеціаліста відділу фінансово економічної діяльності Управління за строковим трудовим договором.

Наказом Управління від 28.12.2022 року №326-к/тр позивача було переведено з 29.12.2022 року на посаду заступника начальника фінансово економічного відділу Управління з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Наказом Управління від 11.04.2023 року 62-к/тр ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника фінансово економічного відділу Управління у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Однак, у 2023 році ОСОБА_1 не була нарахована та виплачена матеріальна допомога на вирішення соціально побутових питань, виплата якої передбачена Положенням про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України 10.10.2017 року № 52 із змінами та доповненнями внесеними постановами від 26.12.2019 року № 13 та від 25.02.2021 року.

Зверненням від 04.04.2023 року ОСОБА_1 просила голову комісії з реорганізації Управління розглянути та задовольнити заяву від 04.04.2023 року про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань.

Однак, з 04.04.2023 року по день звільнення матеріальна допомога на вирішення соціально побутових питань не виплачена, що підтверджується довідкою № 94-Ф.

Вважає, що невиплата матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань порушує право позивача на заробітну плату, гарантоване Конституцією України, КЗпП, ЗУ «Про оплату праці», та Положенням № 52.

Крім того, згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівнику сум у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за 6 місяців.

Конкретна сума середнього заробітку за затримки розрахунку при звільненні не може бути визначена на етапі подачі позовної заяви до суду.

Вона може бути визначена лише після проведення відповідачем повного розрахунку при звільненні, а саме при виплаті матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань.

В передавальному акті від 28.04.2023 року визначено, що майно, майнові, немайнові права та зобов`язання Управління, щодо всіх його кредиторів і боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами перед кредиторами, переходять до правонаступника Пенсійного фонду України.

Просила суд, зобов`язати Пенсійний фонд України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально побутових питань в розмірі не більше середньомісячної заробітної плати, але не менше посадового окладу.

Зобов`язати Пенсійний фонд України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за кожен день затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, але не більше як за 6 місяців.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечувала, щодо задоволення позовних вимог.

28.09.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що рішення про надання матеріальної допомоги на підставі заяви працівника та клопотання керівника відповідного структурного підрозділу приймають начальники управлінь працівникам відповідних управлінь, начальникам відділень, їх заступникам, працівникам відповідних відділень.

Правова природа матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань обумовлена обставинами її надання (наприклад одруження, народження дитини, оплата лікування, поховання, пожежа). Конкретних підстав надання матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань у нормативних документах немає, хоча вони можуть бути визначені колективним договором. Якщо такого визначення немає, то вагомість підстав визначає сам керівник.

Тимчасовим кошторисом робочих органів ВД ФССУ на 1квартал 2023 року видатки на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань затвердженні не були.

Тимчасовим кошторисом робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України на квітень місяць 2023 року в розрахунку фонду оплати праці було затверджено видатки на виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань в розмірі 715,9 тис. грн., проте листом Фонду соціального страхування від 11.04.2023 року № 574-06-1 вилучені з кошторису в сумі 924,3 тис. грн. по КЕКВ 2100 «Оплата праці і нарахування на заробітну плату».

ОСОБА_1 перебувала на посаді заступника начальника фінансово - економічного відділу УВД ФССУ у Вінницькій області і з інформацією щодо вилучення з кошторису 924,3 тис. грн. по КЕЕВ 2100 «Оплата праці і нарахування на заробітну плату» була ознайомлена, зазначене підтверджується резолюцією «До виконання ОСОБА_1 » на листі ФССУ від 11.04.2023 року № 574 -06 -1.

10.10.2023 року на адресу суд надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_1 , у якій вказано, що заява про виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових ОСОБА_1 була подана 04.04.2023 року, коли кошти на рахунку ще були і підстав для відмови в її наданні не було.

В передавальному акті від 28.04.2023 року визначено, що все майно, майнові, немайнові права та зобов`язання Управління, переходять до правонаступника Пенсійного фонду України.

Жодних положень про правонаступництво ГУ ПФУ у Вінницькій області частини прав та обов`язків Управління передавальний акт не містить.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області від 01.08.2017 року № 262-к/тр (запис №21 трудової книжки) ОСОБА_1 . Було прийнято з 03.08.2017 року на посаду головного спеціаліста відділу фінансово економічної діяльності Управління за строковим трудовим договором (а.с.10-11).

Наказом Управління від 28.12.2022 року №326-к/тр позивача було переведено з 29.12.2022 року на посаду заступника начальника фінансово економічного відділу Управління з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с. 11).

Наказом Управління від 11.04.2023 року 62-к/тр ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника фінансово економічного відділу Управління у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.12).

Зверненням від 04.04.2023 року ОСОБА_1 просила голову комісії з реорганізації Управління розглянути та задовольнити заяву від 04.04.2023 року про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань (а.с.13-14).

З 04.04.2023 року по день звільнення матеріальна допомога на вирішення соціально побутових питань не виплачена, що підтверджується довідкою № 94-Ф (а.с.33).

Тимчасовим кошторисом робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України на квітень місяць 2023 року в розрахунку фонду оплати праці було затверджено видатки на виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань в розмірі 715,9 тис. грн., проте листом Фонду соціального страхування від 11.04.2023 року № 574-06-1 вилучені з кошторису в сумі 924,3 тис. грн. по КЕКВ 2100 «Оплата праці і нарахування на заробітну плату» (а.с.78-79).

ОСОБА_1 перебувала на посаді заступника начальника фінансово - економічного відділу УВД ФССУ у Вінницькій області і з інформацією щодо вилучення з кошторису 924,3 тис. грн. по КЕЕВ 2100 «Оплата праці і нарахування на заробітну плату» була ознайомлена, зазначене підтверджується резолюцією «До виконання ОСОБА_1 » на листі ФССУ від 11.04.2023 року № 574 -06 -1 (а.с.78-79).

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст.81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Судом встановлено, що на підставі пункту 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції з 01.01.2023 року) передбачено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Вінницькій області (далі - УВД ФССУ у Вінницькій області) припинено 01.05.2023 року. Фонд соціального страхування України (далі - ФССУ) припинено 20.06.2023 року.

Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280 (далі - Положення № 280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Наказом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області від 01.08.2017 року № 262-к/тр (запис №21 трудової книжки) ОСОБА_1 . Було прийнято з 03.08.2017 року на посаду головного спеціаліста відділу фінансово економічної діяльності Управління за строковим трудовим договором (а.с.10-11).

Наказом Управління від 28.12.2022 року №326-к/тр позивача було переведено з 29.12.2022 року на посаду заступника начальника фінансово економічного відділу Управління з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с. 11).

Наказом Управління від 11.04.2023 року 62-к/тр ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника фінансово економічного відділу Управління у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.12).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

За змістом ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Джерелами формування коштів Фонду соціального страхування України є, зокрема, асигнування з державного бюджету, страхові внески страхувальників та застрахованих осіб, капіталізовані платежі (п.п. 6.1-6.1.9 Статуту Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління ФССУ від 03.04.2015 року № 8).

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України від 23.09.1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, що діяла до 01.01.2023 року) бюджет ФССУ затверджує Кабінет Міністрів України.

На підприємствах і в організаціях, які знаходяться на госпрозрахунку і отримують дотації з бюджету, організація оплати праці здійснюється відповідно до ст. 15 цього Закону, але в межах визначених для них у встановленому порядку сум дотацій та власних доходів з урахуванням умов, встановлених Кабінетом Міністрів України (ст. 16 Закону України «Про оплату праці»). Постановою правління ФСС України від 10.10.2017 року № 52 (введено в дію з 01.01.2018 року) викладено в новій редакції Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України (далі - Положення № 52).

Згідно з п. 1.2. Положення № 52 (із змінами, внесеними постановою правління ФССУ від 25.02.2004 року № 15) структура фонду оплати праці працівників Фонду включає наступні складові: посадовий (місячний оклад); надбавка за вислугу років; надбавка за інтенсивність праці; доплата за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника; щомісячна премія; одноразова премія; матеріальна допомога (на оздоровлення для вирішення соціально-побутових питань).

Згідно з Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 114/8713, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не входить до заробітної плати, хоча й виплачується за рахунок фонду оплати праці установи.

Відповідно до п. 6.1 Положення № 52 (із змінами, внесеними постановою правління ФССУ від 25.02.2021 № 15) матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань працівникам Фонду соціального страхування України надається в розмірі не більше середньомісячної заробітної плати, але не менше посадового окладу, один раз на календарний рік.

Рішення про надання матеріальної допомоги на підставі заяви працівника та клопотання керівника відповідного структурного підрозділу приймають начальники управлінь - працівникам відповідних управлінь, начальникам відділень, їх заступникам, працівникам відповідних відділень. (п. 6.2 Положення № 52) (а.с. 22-24 зворот).

Правова природа матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань обумовлена обставинами її надання (наприклад одруження, народження дитини, оплата лікування, поховання, пожежа). Конкретних підстав надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у нормативних документах немає, хоча вони можуть бути визначені колективним договором. Якщо такого визначення не має, то вагомість підстав визначає сам керівник.

Відповідно до п 6.5. Положення № 52 виплата матеріальних допомог на вирішення соціально побутових питань та на оздоровлення, передбачених п. 6.1 Положення №52, здійснюється в межах затверджених видатків на оплату праці працівників виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів.

Згідно з п. 1.4. Положення № 52 фінансування витрат на виплату працівникам основної, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та і компенсаційних виплат, передбачених цим Положенням здійснюється за рахунок фонду оплати праці в межах затверджених видатків виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів на оплату праці.

Таким чином, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань - це вид допомоги, який не є обов`язковим, надається за рішенням керівника в межах затвердженого фонду оплати праці. Це означає, що у випадку недостатності коштів фонду оплати праці, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не виплачується.

Зверненням від 04.04.2023 року ОСОБА_1 просила голову комісії з реорганізації Управління розглянути та задовольнити заяву від 04.04.2023 року про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань (а.с.13-14).

Тимчасовим кошторисом робочих органів ВД ФССУ на І квартал 2023 року видатки на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань затверджені не були. Тимчасовим кошторисом робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України на квітень місяць 2023 року в розрахунку фонду оплати праці було затверджено видатки на виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 715,9 тис. грн., проте листом Фонду соціального страхування від 11.04.2023 року №574-06-1 вилучені з кошторису в сумі 924,3 тис. грн. по КЕКВ 2100 «Оплата праці і нарахування на заробітну плату» (а.с.78-79).

Отже судом встановлено, що кошти у межах економії були витребувані з рахунків управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області, тому була відсутня можливість провести виплату матеріальної допомоги позивачу для вирішення його соціально-побутових питань.

Крім того, суд також звертає увагу, що відповідно п. 6.2 Положення № 52, рішення про надання матеріальної допомоги на підставі заяви працівника та клопотання керівника відповідного структурного підрозділу приймають начальники управлінь - працівникам відповідних управлінь, начальникам відділень, їх заступникам, працівникам відповідних відділень.

Суд вважає, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов`язком керівника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області, яка здійснюється за наявності коштів та у межах економії фонду оплати праці, у зв`язку з чим відсутні порушення відповідача відповідно до трудового законодавства, зокрема, Положення №52.

Аналогічного висновку про правомірність відмови у виплаті матеріальної допомоги та відсутності коштів дійшов Верховний Суд у постанові від 31.05.2023 року у справі № 620/17864/21 та у постанові від 28.04.2020 року у справі № 492/7/17.

У разі звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності та штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ до обов`язкових виплат належать: заробітна плата, грошова компенсація за невикористану відпустку та вихідна допомога.

Роботодавці мають право встановлювати в локальних актах додаткові, в порівнянні з чинним законодавством, гарантії, зокрема, при звільненні.

Колективним договором, прийнятим на загальних зборах трудового колективу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області 29.03.2018 року, зареєстрованим 27.04.2018 року за №155, виплату будь-яких інших додаткових гарантій при звільненні не передбачено.

Отже, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність порушення прав відповідача та про правомірність відмови у виплаті матеріальної допомоги позивачу, а тому, у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, про зобов`язання нарахувати та виплатити матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань слід відмовити, що в свою чергу вказує на безпідставність похідної заявленої вимоги щодо зобов`язання виплатити позивачу середній заробіток за кожен день затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, яка також не підлягає задоволенню.

Враховуючи предмет спору у справі, позивач на стадії подання позову була звільнена від сплати судового збору.

Як зазначено в першому реченні ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене судові витрати у справі слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 15 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 10, 60, 89, 141, 211, 223, 259, 265, 268, 273, 354, 417 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Пенсійного фонду України (01601 м. Київ, вул. Бастіонна,9) про стягнення заробітної плати.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 14.12.2023 року.

Учасники процесу:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ),

Відповідач Пенсійний фонд України (01601 м. Київ, вул. Бастіонна,9).

Суддя: