РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року

м. Рівне

Справа № 567/1422/22

Провадження № 22-ц/4815/677/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання Пиляй І. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Агро»,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 14 березня 2023 року у складі судді Назарука В. А., ухвалене в м. Острог Рівненської області, повний текст рішення складено 21 березня 2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» про повернення земельних ділянок та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником земельних ділянок площею 4,1 га та 3,9033 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24.07.2019. Зазначала, що 13.09.2022 з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що на належні їй земельні ділянки за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» зареєстровано право оренди, при цьому жодних договорів між нею та її матір`ю, яка була раніше власником зазначених земельних ділянок, і ТОВ «Західна агровиробнича компанія» чи ТОВ «Захід Агро» не укладалося. Вказувала, що між нею та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» наявний спір про право оренди на земельні ділянки, належні їй, оскільки договору оренди щодо передачі земельних ділянок вона не підписувала, їх умов не погоджувала та на укладення таких договорів нікого не уповноважувала. Посилаючись на те, що ТОВ «Західна агровиробнича компанія» користується земельними ділянками без відповідної правової підстави, просила суд зобов`язати ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повернути їй земельну ділянку з кадастровим номером :07:002:0243, площею 4,1 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області) та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Тишкун Ж.Я. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 32191949 від 03.11.2016; номер запису про інше речове право: 17252858 від 31.10.2016 та реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер рішення: 48063150 від 02.08.2019; номер запису про інше речове право: 17252858 від 31.10.2016, та індексний номер рішення: 48063393 від 02.08.2019; номер запису про інше речове право: 17252858 від 31.10.2016, щодо державної реєстрації права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0243, площею 4,1 га, з одночасним припиненням права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0243, площею 4,1 га, а також зобов`язати ТОВ «Західна агровиробнича компанія" повернути їй земельну ділянку з кадастровим номером :07:002:0106, площею 3,9033 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області) та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Тишкун Ж.Я. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 30585558 від 22.07.2016; номер запису про інше речове право: 15528923 від 20.07.2016, державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер: 48062930 від 02.08.2019; номер запису про інше речове право: 15528923 від 20.07.2016, та індексний номер рішення: 48063709 від 02.08.2019; номер запису про інше речове право: 15528923 від 20.07.2016, щодо державної реєстрації права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0106, площею 3,9033 га, з одночасним припиненням права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0106, площею 3,9033 га.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 14 березня 2023 року вказаний позов задоволено.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :07:002:0243, площею 4,1 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області).

Скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Тишкун Жанни Яківни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 32191949 від 03.11.2016; номер запису про інше речове право: 17252858 від 31.10.2016 та реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка Сергія Михайловича, індексний номер рішення: 48063150 від 02.08.2019; номер запису про інше речове право: 17252858 від 31.10.2016, та індексний номер рішення: 48063393 від 02.08.2019; номер запису про інше речове право: 17252858 від 31.10.2016, щодо державної реєстрації права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0243, площею 4,1 га, з одночасним припиненням права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0243, площею 4,1 га.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :07:002:0106, площею 3,9033 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області).

Скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Тишкун Жанни Яківни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 30585558 від 22.07.2016; номер запису про інше речове право: 15528923 від 20.07.2016, державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка Сергія Михайловича, індексний номер: 48062930 від 02.08.2019; номер запису про інше речове право: 15528923 від 20.07.2016, та індексний номер рішення: 48063709 від 02.08.2019; номер запису про інше речове право: 15528923 від 20.07.2016, щодо державної реєстрації права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0106, площею 3,9033 га, з одночасним припиненням права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0106, площею 3,9033 га.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на користь ОСОБА_1 7939 грн. 20 коп. витрат на сплату судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване гарантованим законом правом власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, та обґрунтоване тим, що оскільки відповідач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» користується земельними ділянками позивача ОСОБА_1 без відповідної правової підстави, адже угода між ними не укладалась, то земельні ділянки підлягають поверненню позивачці. Судом враховано, що в даному спорі належним способом захисту, який забезпечить реальне відновлення порушених прав позивачки, є скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав оренди на земельні ділянки за відповідачем, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про право оренди земельних ділянок за відповідачем, які не ґрунтуються на договорі оренди землі, порушують права та законні інтереси позивача на користування та розпорядження земельними ділянками.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок місцевого суду про те, що позивач не підписував та не укладав додаткових угод щодо належних йому земельних ділянок. Додає, що підставою для висновку суду про те, що позивач не підписував договори оренди земельних ділянок та додаткові угоди, слугує виключно те, що про це стверджує сам позивач, а також та обставина, що у позивача відсутні оригінали угод. Звертає увагу, що при цьому пояснення та покликання позивача не є доказами у справі в розумінні ст..76 ЦПК України, тобто фактично є недопустимим доказом. Будь-яких інших даних, які встановлювали б факт непідписання позивачем спірних договорів оренди землі та додаткових угод в матеріалах справи не міститься. Зазначає, що при цьому у справі не проводилася почеркознавча експертиза з метою визначення належності позивачу підпису на оспорюваних угодах, і таку обставину мав би підтвердити висновок експерта як один із доказів. Звертає увагу на факт виконання договорів, зокрема шляхом сплати орендодавцю орендарем орендної плати за користування земельними ділянками, чого позивач не заперечував, і що підтверджується платіжними документами. Доводить, що за положеннями цивільного законодавства, якщо договір виконувався обома сторонами, що мало місце в даному випадку, кваліфікація такого договору як неукладеного виключається, такий договір вважається укладеним та може бути оспорюваним. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 24.07.2019 року належать дві земельні ділянки: земельна ділянка з кадастровим номером :07:002:0243, площею 4,1059 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області) та земельна ділянка з кадастровим номером :07:002:0106, площею 3,9033 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13 вересня 2022 року № 309700053 вбачається, що щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0243, площею 4,1 га, на підставі рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Тишкун Жанни Яківни, індексний номер рішення: 32191949 від 03.11.2016; номер запису про інше речове право: 17252858 від 31.10.2016 та реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка Сергія Михайловича, індексний номер рішення: 48063150 від 02.08.2019; номер запису про інше речове право: 17252858 від 31.10.2016 року, право оренди земельної ділянки було зареєстровано за ТОВ «Захід-Агро», на підставі договору оренди землі №б/н від 01 квітня 2015 року; видавник: сторони договору. Строк дії 7 років.

В подальшому на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гоцанського району Рівненської області Опанасюка Сергія Михайловича, індексний номер рішення: 48063150 від 02 серпня 2019 року; номер запису про інше речове право: 17252858 від 31 жовтня 2016 року, було зареєстровано зміну орендодавця з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 на підставі Додаткової угоди № б/н (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди землі № б/н від 01 квітня 2015 року) від 26 липня 2019 року, укладеного між ТОВ «Захід-Агро» та ОСОБА_1 .

На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка Сергія Михайловича, індексний номер рішення: 48063393 від 02 серпня 2019 року; номер запису про інше речове право: 17252858 від 31 жовтня 2016 року, було зареєстровано перехід права оренди земельної ділянки від ТОВ «Захід-Агро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», , на підставі Додаткової угоди № б/н (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди землі № б/н від 01 квітня 2015 року) від 26 липня 2019 року, укладеного між ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та ОСОБА_1 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13 вересня 2022 року № 309698745 вбачається, що щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0106, площею 3,9033 га, на підставі рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Тишкун Жанни Яківни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 30585558 від 22.07.2016; номер запису про інше речове право: 15528923 від 20.07.2016, право оренди земельної ділянки було зареєстровано за ТОВ «Захід-Агро», на підставі Договору оренди землі № б/н від 19 липня 2016 року, видавник: Сторони договору. Строк дії 7 років.

В подальшому на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка Сергія Михайловича, індексний номер: 48062930 від 02.08.2019; номер запису про інше речове право: 15528923 від 20.07.2016, зареєстровано зміну в орендодавця з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 на підставі Додаткової угоди № б/н (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди землі № б/н від 19 липня 2016 року) від 26 липня 2019 року, укладений між ТОВ «Захід-Агро» та ОСОБА_1 .

На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка Сергія Михайловича, індексний номер рішення: 48063709 від 02 серпня 2019 року; номер запису про інше речове право: 15528923 від 20 липня 2016 року, було зареєстровано перехід права оренди земельної ділянки від ТОВ «Захід-Агро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», , на підставі Додаткової угоди № б/н (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди землі № б/н від 19 липня 2016 року) від 26 липня 2019 року, укладеної між ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про оренду землі», строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін.

Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (ч.1 ст.407 ЦК України).

Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.

Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. За правилами ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною 1 ст.90 ЗК України передбачено право власників земельних ділянок продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.

У відповідності до ч.1, 2 ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ч.4 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно положень Закону України «Про оренду землі», договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Окрім того, згідно ст.16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 заперечувала факт підписання та укладення нею договорів оренди землі, отримання нею будь-яких пропозицій від відповідача щодо укладення таких договорів та погодження між сторонами їх істотних умов, а також стверджувала про відсутність у неї примірників договорів оренди землі, за якою орендарем належних їй земельних ділянок строком на сім років став відповідач ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Мати позивачки, ОСОБА_2 , яка була попереднім власником цих земельних ділянок, також не укладала договорів оренди земельних ділянок від 01.04.2015 року та 19.07.2016 року та не отримувала їх від відповідачів.

Судом першої інстанції встановлено, що у позивачки відсутні примірники (оригінали) договорів оренди земельних ділянок від 01 квітня 2015 року, договорів про заміну орендодавця та орендаря від 19.07.2019 року та додаткових угод до них від 26.07.2019 року.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 16 січня 2023 року задоволено клопотання представника ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та витребувано в Управління забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області копії реєстраційних справ на об`єкти нерухомого майна земельну ділянку кадастровий номер :07:002:0243 та земельну ділянку кадастровий номер :07:002:0106, а також оригінальних примірники договорів оренди землі щодо вищевказаних земельних ділянок та додаткових угод до них.

На виконання ухвали судді Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області надано сканкопію витребуваних судом реєстраційних справ на вищевказані земельні ділянки, не завірені належним чином копії додаткових угод до даних договорів оренди землі від 26.07.2019 року.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи та ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 статті 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, а частиною другою зазначеної статті визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

Подаючи до суду копії договорів оренди землі б/н від 01.04.2015 року та від 19.07.2016 року щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :07:002:0243 та :07:002:0106 та копії додаткових угод до даних договорів оренди землі від 26.07.2019, відповідач їх належним чином не засвідчив та на виконання вимог ч.5 ст.95 ЦПК України, зазначив, що оригінали зазначених договорів в нього відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а відтак при вирішенні справи суд не бере до уваги копії договорів оренди землі б/н від 01.04.2015 та від 19.07.2016 щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :07:002:0243 та :07:002:0106 та копії додаткових угод до даних договорів оренди землі від 26.07.2019.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Нікітюка Павла Михайловича про витребування доказів для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Витребувано у Корецької міської ради Рівненської області погосподарські книги, що містять підписи ОСОБА_1 за період 2016-2021 роки, а у випадку наявності в розпорядженні і інших документів, що містять підписи ОСОБА_1 за вказаний період, такі документи також.

Витребувано у Острозької міської ради Рівненської області погосподарські книги, що містять підписи ОСОБА_2 , за період 2013-2016 роки, а у випадку наявності в розпорядженні і інших документів, що містять підписи ОСОБА_2 за вказаний період, такі документи також.

Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія»:

- оригінал договору оренди землі №б/н від 01.04.2015, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Захід Агро», щодо земельної ділянки з кадастровим номером .06.003.0032, площею 4,1059 га, що знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації територія Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області);

- оригінал додаткової угоди (додаткових угод) №б/н (про зміну сторони та внесення змін до договору оренди землі №б/н від 01.04.2015) від 26.07.2019, укладеної (укладених) між ОСОБА_1 , ТОВ «Захід Агро» та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0032, площею 4,1059 га, що знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації територія Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області);

- оригінал договору оренди землі №б/н від 19.07.2016, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Захід Агро», щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0106, площею 3,9033 га, що знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації територія Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області);

- оригінал додаткової угоди (додаткових угод) №б/н (про зміну сторони та внесення змін до договору оренди землі №б/н від 19.07.2016) від 26.07.2019 року, укладеної (укладених) між ОСОБА_1 , ТОВ «Захід Агро» та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0106, площею 3,9033 га, що знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації територія Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області).

На виконання зазначеної ухвали Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» надано письмову відповідь про неможливість виконання з огляду на те, що оригінали витребуваних договорів оренди у нього відсутні.

Отже, судом встановлено, що оригінали оспорюваних договорів оренди землі від 01.04.2015 року, договорів про заміну орендодавця і орендаря від 19.07.2016 року, додаткових угод до вказаних договорів оренди земельних ділянок від 26.07.2019 року відсутні як у позивача, так і у відповідачів. Ця обставина, у свою чергу, унеможливлює проведення судової почеркознавчої експертизи відповідності підписів позивачки на оспорюваних правочинах, оскільки дослідження автентичності підпису особи передбачається лише для оригіналу документу, на якому він вчинений.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі їх суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 207 ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, особисті підписи сторін договору є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми такого договору, наявність таких підписів зазвичай має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі»

(тут і далі у редакції, чинній на дати, зазначені в спірних договорах) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 46, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 6.216.24 постанови від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) зазначає, що: «у випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Законодавець за загальним правилом, викладеним у статті 218 ЦК України, не передбачає наслідків у виді недійсності правочину у разі недотримання вимог щодо письмової форми правочину, встановлюючи водночас коло доказів, якими одна із сторін може заперечувати факт вчинення правочину або окремих його частин (письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису, інші докази, крім свідчень свідків).

Натомість виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину, відповідно до його суттєвих умов, передбачених законодавством.».

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що із врахуванням того, що відповідач не скористався правом подати оригінали договорів щодо оренди зазначених земельних ділянок, зважаючи на те, що вказані договори оренди земельних ділянок мають безпосереднє значення для вирішення цієї справи, зазначені договори оренди земельних ділянок не підписувались позивачем у справі.

Разом з тим, між позивачем та ТОВ «Захід Агро», ТОВ «Західна агровиробнича компанія» були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно додаткові угоди до договорів оренди землі, за умовами яких право оренди вказаних земельних ділянок зареєстровано за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та сторонами визначено, що договір оренди землі укладено на 7 років.

Водночас, стверджуючи, що додаткові угоди між сторонами не укладалися та не підписувалися, суд мав врахувати, що позивач повинен доводити не лише те, що він не підписував додатковий договір (як окремий документ), а й не укладав такий договір (тобто тут двосторонні правочини як результат домовленості двох сторін, спрямованої на встановлення певних цивільних прав та обов`язків), відповідно що між сторонами не виникли правові відносини з договору оренди землі, оскільки позивач не виявив своєї волі на укладення таких правочинів. Натомість відповідач має доводити виникнення між сторонами правовідносин з договору оренди землі, виконання такого договору сторонами внаслідок досягнення домовленості з приводу користування земельними ділянками орендодавців.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 530/130/21.

На спростування доводів ОСОБА_1 , про те, що ні її мати, ОСОБА_2 , яка була попереднім власником земельних ділянок, ні вона сама не укладала та не підписувала договорів оренди земельної ділянки та додаткових угод до них, відповідач надав до суду першої інстанції докази визнання позивачем факту укладення договору, а саме: копію відомості на виплату готівки №5 від 08.10.2019 року в сумі 20 038,70 грн., копію відомості розподілу масових виплат № 200918РВ90 від 18.09.2020 року в сумі 20 038,68 грн., копію платіжного доручення № від 24.12.2021 року про виплату ОСОБА_1 орендної плати по договору оренди землі за 2021 рік в сумі 20 038,70 грн. (а.с. 61-63). Платником у цьому документі вказане ТзОВ «Західна агровиробнича компанія», .

Оскільки позивачка у справі, ОСОБА_1 , отримувала від нового орендаря ТзОВ «Західна агровиробнича компанія» орендну плату, фактично між сторонами виникли та тривалий час існували правові відносини з договору оренди землі.

У зв`язку з наведеним, висновок суду першої інстанції про неукладеність між сторонами договорів оренди землі та додаткових угод до них, як наслідок, наявність підстав для повернення земельної ділянки є помилковим.

Зробивши висновок про неукладеність договорів оренди землі та додаткових угод до них, врахувавши, що спадкодавець позивача як власниця земельних ділянок не підписував таку угоду, суд першої інстанції обмежив предмет доказування у справі лише встановленням факту підписання чи не підписання договорів.

Такі висновки суперечать правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, зробленим у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21), що виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину відповідно до його істотних умов, передбачених законодавством.

Верховний Суд у постанові від 01.02.2023 року по справі №530/130/21, переглядаючи рішення судів у справі з подібними правовідносинами зазначив наступне: «Верховний Суд наголошує на тому, що у справі, яка переглядається, позивачі довели лише факт непідписання ними текстів договорів, проте їхні фактичні дії щодо отримання орендної плати, укладення додаткових угод до договорів оренди землі переконливо доводять визнання ними фактів укладення згаданих договорів з відповідачем, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21), ухваленій після подання касаційної скарги у справі, що переглядається, а тому Верховний Суд має повноваження вийти за межі доводів та вимог касаційної скарги відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України та застосувати цей правовий висновок до спірних правовідносин.».

Тобто, Верховний Суд наголосив на тому, що для встановлення факту укладення чи неукладення договорів оренди землі важливим є не тільки і не стільки встановлення відповідності підпису позивача на тексті договору, а важливим є встановлення наявності чи відсутності самого волевиявлення сторони на укладення відповідного договору. Наявність чи відсутність волевиявлення може доводитись різними доказами, в тому числі доказами, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору.

Тлумачення як статті З ЦК України загалом, так і пункту 6 статті З ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Добросовісність (пункт 6 статті З ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У схожій правовій ситуації Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 по своїй суті застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті 1.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво 18).

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи має призводити до припинення зазначеного права (постанова Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 450/2286/16-ц (провадження № 61-2032св19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

За змістом законодавчого регулювання, наведеного як у загальних положеннях про правочини, так і в спеціальних приписах глави 58 ЦК України, якщо договір оренди (найму) будівлі хоча й має ознаки неукладеного, але виконувався обома його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність, і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав.

Тобто суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату.

У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).

Висловлене вище про можливість визначити фактичне укладення правочину у спосіб його виконання (за відсутності законодавчих застережень про інше) не суперечить викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) правовому висновку про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26.04.2023 року у справі №192/1903/19. У вказаній справі Верховний Суд дійшов висновку, що «якщо договір хоч і не був укладений, але виконувався його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність, і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав.»

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивачка ОСОБА_1 отримувала від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» орендну плату, а останній користувався земельними ділянками позивачки, тобто умови договорів оренди землі та додаткових угод до них фактично виконувалися, що свідчить про волевиявлення позивачки на укладення цих угод та на встановлення відносин оренди з відповідачем. Оскільки умови договорів оренди землі та додаткових угод до них фактично виконувалися, то вказані додаткові угоди не можуть бути визнані неукладеними, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агро» про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками шляхом їх повернення та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, за подання до суду апеляційної скарги ТзОВ «Західна агровиробнича компанія» сплачено судовий збір в розмірі 5 954 гривні 40 копійок, який підлягає стягненню на його користь із позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» задовольнити.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 14 березня 2023 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» про повернення земельних ділянок та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» судові витрати у вигляді судового збору в сумі 5 954 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.