ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 754/9024/23
провадження № 2/753/6212/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 грудня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Король Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАН ЧЖИЦЗЄ про стягнення заборгованості за договором позики,
ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 листопада 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладений договір позики №151121 грошових коштів на суму 5 222 140 грн., що еквівалентно 200 000 доларів США, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав відповідачу кошти у зазначеній сумі до 31 грудня 2022 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов, позичальником, відповідачем у справі, видано позикодавцю розпису, у якій посвідчено факт отримання ним визначеної грошової суми. Однак, у встановлені договором строки, відповідач не повернув суму позики, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість з урахуванням штрафу в розмірі 14 627 440 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача.
27 грудня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передає (відступає) ОСОБА_2 право вимоги за кредитним договором, внаслідок чого ОСОБА_2 замінює ОСОБА_4 як кредитора (стає новим кредитором).
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, підстав викладених у позові.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти вирішення справи саме таким чином.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 15 листопада 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладений в письмовій формі договір позики №151121 грошових коштів на суму 5 222 140 грн., що еквівалентно 200 000 доларів США, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав відповідачу кошти у зазначеній сумі до 31 грудня 2022 року. На підтвердження укладення договору позики позичальник видав позикодавцю розписку від 15 листопада 2021 року.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. А частиною 2 ст. 1047 цього Кодексу передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначено грошової суми або визначеної кількості речей.
27 грудня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передає (відступає) ОСОБА_2 права вимоги за кредитним договором, внаслідок чого ОСОБА_2 замінює ОСОБА_4 як кредитора (стає новим кредитором).
Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи вище викладене ОСОБА_2 набув право вимоги за договором позики №151121 від 15.11.2021 року.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважає-ться таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Відповідач умов договору позики у визначений строк не виконав, внаслідок чого перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 5 222 140 грн., що еквівалентно 200 000 доларів США на день укладення договору позики.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.
А згідно зі стст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею статті 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Частинами 1 та 2 статті 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Як встановлено вище, відповідно до договору позики та розписки від 15 листопада 2021 року, ОСОБА_4 було надано ОСОБА_3 позику саме в сумі 5 222 140 грн. та відповідно визначено еквівалент у іноземній валюті, що склав 200 000 доларів США. Крім того, факт отримання коштів, саме у розмірі 5 222 140 грн. не заперечувався представником позивача в судовому засіданні.
За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних щодо стягнення заборгованості за невиконання договору позики у грошовій одиниці України - гривні, а саме у розмірі 5 222 140 грн.
Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з п. 4 Договору позики у випадку прострочення повернення суми позики (частини позики), позичальник має сплатити на користь позикодавця неустойку (штраф) у розмірі 100% від суми грошових коштів, що не були повернені позичальником позикодавцю за цим договором станом на 31 грудня 2022 року.
Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що сума штрафу, яка підлягає стягненню становить 5 222 140 грн.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5 222 140 грн. в рахунок стягнення заборгованості за договором позики №151121 від 15.11.2021 року та 5 222 140 грн. в рахунок стягнення штрафу.
Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись стст. 137, 141, 142, 158, 274-279, 263-265, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Китайської народної республіки, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 5 222 140 грн. в рахунок стягнення заборгованості за договором позики №151121 від 15.11.2021 року, 5 222 140 грн. в рахунок стягнення штрафу, 13 420 грн. судового збору, а всього 10 457 700 грн., в задоволенні стягнення решти суми відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.
Повний текст рішення виготовлено 18.12.2023 року.
Суддя :