Справа № 161/4046/21 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/507/23 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Осіпука В. В., Здрилюк О. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2022 року

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 19.06.2019 року в м. Луцьку по вул. Сухомлинського, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Suzuki», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Позивач вказує, що постановою Волинського апеляційного суду від 30.08.2019 року винним у даній ДТП визнано ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача на виконання вимог Закону України № 1961-IV на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.

У відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України 28.01.2021 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 11382,76 грн.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1 на користь МТСБУ страхове відшкодування в розмірі 11382,76 грн., 850 грн сплачених витрат на встановлення розміру збитку та 2270,00 грн судового збору.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2022 року позов задоволено. Стягнуто в порядку регресу з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 11382 грн 76 коп. сплачених в якості страхового відшкодування, 850 грн сплачених витрат на встановлення розміру збитку та 2270 грн судового збору.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2023 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду у даній справі відмовлено.

Не погодившись із даним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заявленого позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не враховано обставини, що мають значення для справи, судом залишено без розгляду клопотання та заяви відповідача, не дано їм належної оцінки. ОСОБА_1 наголошує на тому, що пошкодження переднього лівого крила і здерта фара на лівій частині переднього бампера автомобіля «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 не відносяться до наслідків ДТП, що мала місце 19.06.2019. Вказує, що працівниками поліції зафіксовано обставини ДТП, та що при співставленні механічних пошкоджень автомобіля «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 встановлено, що вм`ятини та подряпини на крилі автомобіля «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 , не співпадають з висотою задньої правої арки автомобіля відповідача. Також відповідач не погоджується із визначенням розміру шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки при оцінці вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, не враховані вище наведені обставини, у зв`язку з чим стороною відповідача було заявлено клопотання про призначення судової трасологічної експертизи, яке судом було залишено без уваги.

В запереченнях на апеляційну скаргу МТСУ просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, виходячи із суми позовних вимог, справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідачем в апеляційній скарзі було заявлено клопотання до суду апеляційної інстанції про виклик і допит свідків та призначення у справі судової трасологічної експертизи щодо можливості утворення вказаних механічних ушкоджень автомобіля внаслідок ДТП при обставинах, зазначених в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, враховуючи, що судом ухвалено проводити судовий розгляд без повідомлення учасників справи у зв`язку з малозначністю даної справи в силу закону, а також беручи до уваги, що вказану експертизу за клопотанням сторони відповідача суд першої інстанції призначав, але вона не була проведена з вини відповідача - через неоплату ним коштів для її проведення, тому колегія суддів відмовила в задоволенні даних клопотань.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням встановленої вини з боку ОСОБА_1 у ДТП та здійснення виплати з боку МТСБУ, суд вважає, що у позивача виникло право на відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Колегія суддів погоджується із даними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 19 червня 2019 року в м. Луцьку по вул. Сухомлинського, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Suzuki», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 8-11).

Постановою Волинського апеляційного суду від 30.08.2019 року винним у даній ДТП визнано ОСОБА_1 (а.с. 8-11).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована .

Згідно із Звітом № SOS_-39 від 16.07.2019 р. про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 , оцінювачем була визначена вартість (розмір) збитків в результаті ДТП, яка складає 13017, 32 грн. При цьому, сума регламентної виплати зменшена на 1634,56 грн, оскільки відраховано суму ПДВ (а.с. 21-23).

04 грудня 2019 року МТСБУ на підставі наказу від 27 листопада 2019 року відповідно до платіжного доручення № 1155794 МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 у розмірі 11382, 76 грн (а.с.18 зворот, 20).

Крім того, позивачем 23.09.2019 р. сплачено ТОВ «СОС Сервіс Україна» 850 грн витрат на проведення звіту про оцінку вартості збитків, що підтверджено актом надання послуг від 28.08.2019 р. та платіжним дорученням від 23.09.2019 р. (а.с.18, 20 зворот).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У частині другій статті 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною першою ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 не була застрахована, позивач виплатив потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 11 382, 76 грн, відповідач, як особа, яка винна у настанні ДТП, зобов`язаний відшкодувати позивачу в порядку регресу шкоду у вказаному розмірі.

Зважаючи на те, що МТСБУ виплатило власнику пошкодженого майна ОСОБА_3 страхове відшкодування, відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 1 ст. 1191 ЦК України, останнє набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог позивача та стягнення з відповідача 11 382,76 грн відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу.

Доводи відповідача про те, що пошкодження переднього лівого крила та здерта фарба на лівій частині переднього бампера автомобіля «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 » не відноситься до пошкоджень, отриманих в результаті даного ДТП 19 червня 2019 року, не знайшли свого підтвердження в суді першої інстанції, а тому не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим, зокрема, при визначенні збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідними змінами).

Доказів на спростування розміру матеріального збитку відповідачем суду не надано.

Кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідач, який приймав участь у суді першої інстанції, звертався до суду із клопотанням про проведення у справі судової трасологічної експертизи, яке було задоволено судом (а.с.84), та не виконано у зв`язку з несплатою замовником ОСОБА_1 рахунку вартості проведення експертизи (а.с.89).

Разом з тим, відповідачем не подано доказів про наявність поважних причин, які позбавили його можливості оплатити вартість експертизи в суді першої інстанції, або ж самостійно подати такі докази.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач в силу частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надав доказів на противагу поданого позивачем звіту, отже і не спростував визначений розмір страхового відшкодування.

Аргументи апеляційної скарги щодо характеру ушкоджень автомобіля «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 , які виявилися у вигляді пошкоджень лівого крила та здертої фарби на лівій частині переднього бампера, у порівнянні із його автомобілем, та є, на його думку, такими, що не випливають із даного ДТП, оскільки є давнішими ушкодженнями автомобіля ОСОБА_3 , на підставі яких і здійснено позивачем виплату, спростовуються наступним.

Обов`язковою умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи є встановлення розміру збитків.

На виконання вимог Закону у встановлений 10 - денний строк було оглянуто пошкоджений автомобіль та МТСБУ було надано доручення ТОВ «СОС Сервіс України» на виконання робіт із проведення товарознавчого дослідження та встановлення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Згідно зі Звітом вартість відновлювального ремонту (з урахуванням зносу) автомобіля «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 , складає 13017, 23 грн (з ПДВ) та 11382, 76 грн (без ПДВ).

Дане дослідження проведено експертом-оцінювачем Пус І. І. , який має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача об`єктів у матеріальній формі по спеціалізації «Оцінка автотранспортних засобів» із наявністю відповідного Свідоцтва про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів та Сертифікат суб`єкта оцінної діяльності.

Як видно з доданих до позову матеріалів справи (а.с.12-17), оглядом транспортних засобів станом на час ДТП встановлено, що в автомобілі «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 , пошкоджена передня ліва частина, а зі змісту доданої ремонтної калькуляції № 201-07-19 від 15.07.2019 року, на підставі якої визначено вартість збитків, вбачається, що в неї включено лише вартість робіт, що пов`язані із ремонтом та заміною запасних частин, що відносяться до передньої лівої частини автомобіля.

Таким чином, сума, яка відшкодована позивачем потерпілій особі, визначена на підставі Звіту про встановлення вартості матеріального збитку, встановленого фахівцем з відповідними повноваженнями та з урахуванням калькуляції ремонтних робіт, до якої включені лише пошкодження внаслідок даної ДТП .

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_1 не довів обставини, на які посилався як на підставу доводів своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не дають колегії суддів підстав для його скасування, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статями 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2022 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 червня 2023 року.

Головуючий

Судді: