Номер провадження: 22-ц/813/1866/23
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 ,

від позивача ОСОБА_4 не з`явились,

від відповідача ОСОБА_5 не з`явились,

переглянувши справу №947/31464/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, виселення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, припинення права за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2021 року у складі судді Маломуж А.І., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 , звернувшись 27 жовтня 2020 року до суду (надіслано засобами поштового зв`язку) з вищеназваним позовом до ОСОБА_1 , вказала, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , подала заяву до нотаріальної контори, проте свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 не отримала, так як був спір за позовом ОСОБА_7 про визнання укладеним договору довічного утримання між ним та ОСОБА_6 , за яким квартира передана у власність ОСОБА_7 . Судове рішення першої інстанції у справі №2-5039/11 про задоволення позову ОСОБА_7 про визнання укладеним договору довічного утримання було ухвалено 05 травня 2014 року, у період до скасування в апеляційному порядку даного рішення ОСОБА_7 незаконно 02 червня 2014 року зареєстрував на себе право власності на квартиру та 11 червня 2014 року здійснив відчуження квартири ОСОБА_8 за договором дарування, останній 18 червня 2014 року здійснив відчуження квартири відповідачу ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу. Надалі судовим рішенням від 08 вересня 2016 року в справі №520/9193/15-ц ОСОБА_4 витребувала у ОСОБА_1 квартиру та звернулась з вимогою добровільно звільнити квартиру, що не було виконано.

Позивач ОСОБА_4 просила:

усунути перешкоди у користуванні їй ОСОБА_4 квартирою АДРЕСА_1 та виселити з квартири ОСОБА_1 та осіб, які з нею в квартирі знаходяться;

визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 6903,20 грн. (т.1 а.с.3-5).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2020 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.22).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2021 року в порядку статті 84 ЦПК України витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мізрахі Е.В. матеріали (копії) Спадкової справи №30/2011 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ; витребувано у Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Глушко 19» та у Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради інформацію щодо осіб, які проживають та зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 (т.1 а.с.41).

19 лютого 2021 року на виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Мізрахі Е.В. надано копію Спадкової справи №30/2011 до майна померлої ОСОБА_6 , що була відкрита 13 вересня 2011 року за заявою ОСОБА_4 як спадкоємця за заповітом (т.1 а.с.46-174).

15 березня 2021 року на виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2021 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради надано інформацію про осіб, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якої зареєстрованими є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з 26 липня 2014 року та ОСОБА_5 з 27 вересня 2019 року (т.1 а.с.186).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_1 про зупинення провадження в справі №947/31464/20 до набрання законної сили рішенням в справі №947/2392/21 (т.1 а.с.215).

25 травня 2021 року ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_10 подала заяву про уточнення позовних вимог, звернувши позовні вимоги до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , просила:

усунути перешкоди у користуванні їй ОСОБА_4 квартирою АДРЕСА_1 та виселити з квартири ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ;

визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

припинити право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 ;

стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 6903,20 грн. (т.2 а.с.52-53).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, уточнену позовну заяву прийнято до розгляду (т.2 а.с.60-61).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (т.2 а.с.58).

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_9 позов не визнала, про що було заявлено в судовому засіданні, відзив не подала.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, у письмових поясненнях зазначила, що фактично квартира АДРЕСА_1 придбана для власне її проживання та за кошти, виручені від продажу належної їй ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_3 . Право власності на придбану за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 було оформлено на ОСОБА_1 , яка є онукою та яка з нею як бабусею завжди проживала. Наразі має похилий вік, іншого житла не має, отримує пенсію, інших доходів не має. Онуки також не мають іншого житла. Квартиру зайнято не самоуправно, після придбання квартири за договором купівлі-продажу в квартирі зареєструвала своє місце проживання, тому підстави для виселення без надання іншого жилого приміщення відсутні. Вважає, що виселення з квартири є втручанням у її право на повагу до приватного житла, у право на житло. Виселення у контексті пропорційності застосування такого заходу має оцінюватися з урахуванням порушення права ОСОБА_3 на житло та недобросовісності дій ОСОБА_7 , який набув право власності на квартиру на підставі рішення суду, що в подальшому було скасовано, та продав таку. Сам факт переходу права власності на квартиру до іншої особи не є безумовною підставою для виселення членів сім`ї власника цього нерухомого майна. ОСОБА_4 не є мешканцем м. Одеси, має постійне місце проживання в селі Миколаївської області, з огляду на що ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_4 має намір продати квартиру (т.2 а.с.69-74).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2021 року позов задоволено; усунені перешкоди у користуванні ОСОБА_4 квартирою АДРЕСА_1 , виселені з квартири ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ; визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; припинено право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 ; стягнуто в рівних частках з кожного з відповідачів витрати позивача на сплату судового збору в сумі 6903,20 грн. (т.2 а.с.96-98).

Висновок суду мотивовано тим, що ОСОБА_4 є спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_6 , спадщину прийняла; судовим рішенням від 08 вересня 2016 року витребувано на користь ОСОБА_4 від ОСОБА_1 квартиру, добровільно виселитися з квартири відповідачі відмовилися, вимога про виселення є похідною від вимоги про витребування квартири з чужого незаконного володіння. Тривали судові спори щодо квартири унеможливили оформлення спадкових прав ОСОБА_4 на квартиру отриманням у спадковій справі свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 просять рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.2 а.с.101-112).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Спадщина підлягає оформленню через нотаріальну контору, а не судом. В порядку статті 392 ЦК України суд не мав підстав для захисту права власності у заявлений спосіб, тому задоволення вимоги про визнання права власності на майно суперечить вимогам діючого ЦК та ЦПК України. Суд не виконав вимог щодо вмотивованості та обґрунтованості судового рішення. ОСОБА_1 добросовісно набула спірну квартиру, вона не повинна була та не могла передбачати наявність ризику того, що право власності на квартиру може бути припинено у зв`язку з помилками допущеними в тому числі й органами влади. ОСОБА_7 отримав рішення суду з відміткою про набрання законної сили, тому безперешкодно розпорядився квартирою. ОСОБА_1 як добросовісний набувач не може відповідати за бездіяльність чи помилки влади. ОСОБА_1 придбала квартиру за власні кошти, провела там ремонт. ОСОБА_1 як добросовісний набувач має право вимагати визнання за нею права власності на квартиру, а суд, розглядаючи спір ОСОБА_4 , повинен був зупинити розгляд справи до розгляду по суті позову ОСОБА_1 у справі №947/2392/21. У відповідачів це житло є єдиним, квартиру вони зайняли не самоправно, виселення призведе до порушення їх прав.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги представник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_4 обґрунтовує наступним. Спір щодо квартири триває з березня 2011 року, тобто більше 10 років. ОСОБА_6 склала заповіт на користь ОСОБА_4 у 2007 році. ОСОБА_4 як спадкоємець прийняла спадщину, в установленому законом порядку та строки звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте численні судові спори, реєстрація права власності на квартиру на ОСОБА_7 , подальший перепродаж квартири тощо унеможливили отримання свідоцтва про право на спадщину. Проживання в квартирі відповідачів, їх небажання звільнити квартиру добровільно створюють перешкоди у здійсненні права володіння та користування квартирою, що залишена у спадок ОСОБА_6 . Обставини добросовісності набувача квартири, якими обґрунтовані вимоги апеляційної скарги, вже були дослідженні в інших справах і є такими, що встановлені (т.2 а.с.131-134).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, залишення без змін рішення суду щодо вимог про усунення перешкод, виселення та про зміну рішення суду в мотивувальній та резолютивній частині щодо вимог про визнання права власності, припинення права з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Квартира загальною площею 49,4 кв.м, житловою площею 29,5 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належала ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко В.Д. 30 вересня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №7357 (У Спадковій справі знаходиться дублікат Договору купівлі-продажу від 30 вересня 2006 року, реєстраційний №7357, який державним нотаріусом Одеського державного нотаріального архіву Верезуб К.О. 11 жовтня 2011 року за реєстровим №2-174 видано ОСОБА_4 замість втраченого). Право власності на квартиру на підставі вказаного договору купівлі-продажу було зареєстровано бюро технічної інвентаризації відповідно до діючого на той час законодавства, що підтверджено наданою на запит нотаріуса довідкою КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості»; дата прийняття рішення про реєстрацію 01 листопада 2006 року, номер запису: 63 в книзі: 28дод.к-195 (т.1 а.с.61, 84, 88, 89).

ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) склала Заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та взагалі усе те, що на день її смерті буде їй належати та на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_4 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М. 10 липня 2007 року, зареєстровано в реєстрі за №2965. У Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) Заповіт зареєстрований за №42745985 та є чинним (т.1 а.с.30-31, 55).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народжена в с. Анатоліївка Березанського району Миколаївської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 68 років (т.1 а.с.49).

Спадкову справу №30/2011 (номер у Спадковому реєстрі: 51696521) до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 заведено 13 вересня 2011 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мізрахі Е.В. за заявою від 13 вересня 2011 року №78 ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) як спадкоємця за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М. 10 липня 2007 року за реєстровим №2965. У заяві про прийняття спадщини ОСОБА_4 зазначила, що після смерті спадкодавця залишилося майно, що складається з ізольованої квартири АДРЕСА_1 ; спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині та подружжя, який пережив, не має (т.1 а.с.47-174).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована та проживала з 13 листопада 2006 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народжена в с. Червона Українка Березанського району Миколаївської області (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), зареєстрована та проживає в с. Виноградне Березанського району Миколаївської області.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч.1 ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).

Спадкування після смерті ОСОБА_6 підлягає здійсненню за заповітом, право на спадкування має ОСОБА_4 як особа, визначена у заповіті.

До складу спадщини ОСОБА_6 увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Зокрема, до складу спадщини увійшло належне спадкодавцеві право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 у встановлені частиною 1 статті 1269, частиною 1 статті 1270 ЦК України порядок та строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини ОСОБА_6 , як наслідок, ОСОБА_4 є спадкоємцем, яка прийняла спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину (ч.1 ст.1297 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1298 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 прийняла спадщину ОСОБА_6 , у склад якої ввійшло нерухоме майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація; для одержання свідоцтва про право на спадщину звернулась до нотаріуса, проте після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини свідоцтво не видано.

У Спадковій справі №30/2011 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мізрахі Е.В. надано ОСОБА_11 04 червня 2015 року за вихідним №100/02-14 роз`яснення щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, за змістом якого вказано наступне. 03 жовтня 2011 року нотаріусом була отримана ухвала Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2011 року у справі №2-5039/11 про заборону видачі свідоцтва про право на спадщину до майна померлої ОСОБА_6 ; дана заборона знята ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2014 року. Станом на 04 червня 2015 року спадкоємцем ОСОБА_4 були подані всі необхідні документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В порядку оформлення свідоцтва про право на спадщину, яка підлягає державній реєстрації, нотаріусом отримана 04 червня 2015 року за №38510202 Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якої право власності на зазначену квартиру зареєстровано за іншою особою і не належить спадкодавцю. Реєстрація нерухомого майна за іншою особою унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину.

В порядку з`ясування обставин реєстрації нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за іншою особою, що унеможливило видачу нотаріусом спадкоємцю ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_6 , встановлено наступне.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2014 року у справі №2-5039/11 позов ОСОБА_7 про визнання квартири особистою власністю, визнання укладеним договору довічного утримання, визнання права власності задоволено; визнано квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_6 , визнано укладеним 11 лютого 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 договір довічного утримання, за яким ОСОБА_6 передала ОСОБА_7 у власність квартиру АДРЕСА_1 під зобов`язання утримувати та доглядати довічно; визнано за ОСОБА_7 право власності на вказану квартиру; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про встановлення нікчемності договору довічного утримання відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 листопада 2014 року в справі №2-5039/11 скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2014 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_7 про визнання квартири особистою власністю, визнання укладеним договору довічного утримання, визнання права власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 ; зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено, встановлено нікчемність укладеного 11 лютого 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 договору довічного утримання, за яким ОСОБА_6 передала ОСОБА_7 у власність квартиру АДРЕСА_1 під зобов`язання утримувати та доглядати довічно.

Проте, до скасування в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції у справі №2-5039/11 вчинено наступне:

02 червня 2014 року на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2014 року ОСОБА_7 зареєстрував за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

11 червня 2014 року на підставі Договору дарування укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №3406, ОСОБА_7 подарував, а ОСОБА_8 прийняв в дар квартиру АДРЕСА_1 ;

18 червня 2014 року на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О.М., зареєстрованого в реєстрі за №908, ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 .

Отже, реєстрація нерухомого майна, як то квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_6 та на час відкриття спадщини після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 увійшла до складу спадкового майна, була проведена 02 червня 2014 року на підставі судового рішення за ОСОБА_7 , потому 11 червня 2014 року на підставі договору дарування за ОСОБА_8 , потому 18 червня 2014 року на підставі договору купівлі-продажу за ОСОБА_1 , що й унеможливило видачу ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_6 .

Судове рішення суду першої інстанції у справі №2-5039/11, на підставі якого ОСОБА_7 набув право власності на квартиру та зареєстрував право, було скасовано в апеляційному порядку 13 листопада 2014 року.

Право останнього набувача квартири ОСОБА_1 ОСОБА_4 також оскаржила в судовому порядку.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2016 року в справі №520/9193/15-ц позов ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено; витребувано на підставі статей 387, 388 ЦК України у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо ОСОБА_1 як добросовісного набувача нерухомого майна та, відповідно, права ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 з цих підстав і надалі користуватися житловим приміщенням в квартирі не приймаються, оскільки чинним є судове рішення №520/9193/15-ц про витребування ОСОБА_4 квартири з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 .

У розумінні статті 387 ЦК України як незаконне розцінюється і таке володіння, коли особа, набуваючи річ, не знала і не могла знати, що набуває її не від власника (добросовісний набувач).

ОСОБА_4 є спадкоємцем ОСОБА_6 , спадщину, у склад якої ввійшла квартира АДРЕСА_1 , прийняла, що не є спірним. Відповідно до положень частини 5 статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві ОСОБА_4 з часу відкриття спадщини. Судові спори та неодноразове відчуження квартири унеможливили оформлення спадщини отриманням свідоцтва про право на спадщину, проте не позбавили ОСОБА_4 спадщини та належність їй як спадкоємцю квартири.

Проживання відповідачів у квартирі АДРЕСА_1 порушує право ОСОБА_4 на належну їй спадщину, складовою такого права є право ОСОБА_4 користуватися квартирою як житлом.

З витребуванням судовим рішенням у справі №520/9193/15-ц квартири з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 відбулася втрата ОСОБА_1 права власності на квартиру, що набута нею на підставі договору купівлі-продажу, та, відповідно, відбулася й втрата права користування квартирою для проживання. Право користування квартирою ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є похідним від права власності ОСОБА_1 .

Право ОСОБА_4 користуватися квартирою, що належить їй з часу відкриття спадщини, правильно захищено шляхом визнання в судовому порядку права власності на квартиру в порядку спадкування та виселення відповідачів.

ОСОБА_4 на протязі 12 років знаходиться в судових спорах та позбавлена можливості користуватися, розпоряджатися тощо квартирою, що успадкована після смерті її родички. Та обставина, що ОСОБА_4 не проживає в м. Одесі та має житло в селі Миколаївської області, не впливає на вирішення вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення відповідачів.

Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють. Правові підстави для ухвалення нового рішення про відмову в позові відсутні.

Зміна рішення суду в частині вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, припинення права обумовлена необхідністю зазначення підстав набуття ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно, правильного найменування нерухомого майна та його складових, що вимагатиметься при здійсненні державним реєстратором на підставі судового рішення в справі №947/31464/20 державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру та внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.п.1,2 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, виселення залишити без змін.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, припинення права змінити, виклавши мотивувальну та резолютивну частини рішення в цій частині вимог в новій редакції.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, припинення права задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заповітом ОСОБА_6 , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М. 10 липня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за №2965, право власності на спадщину квартиру загальною площею 49,4 кв.м, житловою площею 29,5 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та належала ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко В.Д. 30 вересня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №7357.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2023 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова