П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року м. Київ

Справа № 369/7037/20

Провадження № 22-ц/824/13141/2023

Резолютивна частина постанови оголошена 06 грудня 2023 року

Повний текст постанови складено 14 грудня 2023 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Мандрики О.П.

сторони:

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанси»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанси» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до укладеного договору № 970/нд-12-07 від 04.12.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 80 000,00 доларів США з розрахунку 10,6% для споживчих потреб на строк до 03.12.2027 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань по вказаному договору між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки № 970/нд-12-07/Р від 04.12.2007 року, згідно якого ОСОБА_2 зобов`язалася відповідати перед банком за зобов`язаннями ОСОБА_1 . У подальшому ТОВ «Український промисловий банк» відступив право вимоги за вказаними договорами ПАТ «ДельтаБанк». Відповідачі зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконали та станом на 27.07.2015 року мають заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 400 000,40 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту - 1 691 442,05 грн., відсотки - 665 284,03 грн. та комісія 43 274,32 грн. Позивач просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 20 жовтня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08 червня 2021 року замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) - Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 20 жовтня 2015 року у цивільній справі №242/3627/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором відносно боржника ОСОБА_1 , на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15 листопада 2021 року вищевказане заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29 грудням 2021 року справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2022 року справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2022 року замінено позивача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

15 грудня 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 - Гордієнко Л.В. подала відзив на позовну заяву, де просила відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що на підтвердження своїх вимог позивач надає суду лише копії договорів, складений позивачем розрахунок заборгованості та документи на підтвердження повноважень особи, що підписала позовну заяву. Долучені копії документів не засвідчені належним чином. Крім того, у справі відсутні належні докази на підтвердження факту отримання відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів, виникнення заборгованості, не визначено позивачем еквіваленту боргу в національній валюті України. До позову не долучено жодного документу, який би підтверджував відкриття будь-якого рахунку Банком на ім`я відповідача ОСОБА_1 зарахування на такий рахунок коштів та відрахування його на поточний рахунок відповідача та/або іншому контрагенту. Єдиним допустимим доказом отримання готівкової іноземної валюти позичальником та факт виконання умов договору є касовий документ - заява про видачу готівки. Проте, жодної заяви відповідача ОСОБА_1 про видачу та/або переказ йому грошових коштів матеріали справи не містять. Неможливість встановлення обставин отримання коштів унеможливлює встановлення обов`язку по їх поверненню. Поданий позивачем розрахунок позовних вимог не може слугувати належним доказом суми заборгованості та правильності її нарахування (обрахування), не містить інформації про строки виникнення заборгованості, дату останнього платежу, строку (періоду), за який нараховувались відсотки за користування кредитом та/або комісія, механізм розрахунку відсотків та комісії.

Крім того, згідно із Договором кредиту строк користування кредитними коштами становить 240 місяців - до 03 грудня 2027 року, зі сплатою щомісячно рівними платежами до 20 числа кожного місяця. Жодної із «письмових вимог» та/або доказів їх направлення відповідачу ОСОБА_1 до позову позивачем не додається. У той же час, відповідно до поданого позивачем витягу з Додатку №2 до Договору про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь ДельтаБанку від 30.06.2010р., можна дійти висновку, що стосовно договору № 940/нд-12-07 обліковувалась заборгованість на суму 107 640,51 доларів США (еквівалентно 725 854,34грн.) та явно перевищує суму кредиту - 80 тис. дол. США) яка несплачена, вже, станом на 01 червня 2010 року. Отже, беручи до уваги, що доданий до позову Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань на користь ДельтаБанку підписаний 30.06.2010 року, то встановлений ст.257 ЦК України загальний трирічний строк позовної давності сплив 30.06.2013 року, а позивач звернувся з позовом лише 02 вересня 2015 року.

15 грудня 2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гордієнко Л.В., де відповідач вважає позовні вимоги недоведеними та безпідставними. Зазначає, що враховуючи дату направленої відповідачу ОСОБА_1 (15.04.2011р.) вимоги, відомості Договору про передачу активів (30.06.2010р.), позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення з вимогами до поручителя. На зазначену в Договорі поруки адресу фактичного проживання сім`ї відповідачів (станом на 2011 рік - АДРЕСА_1 ) навесні 2011 року відповідачу ОСОБА_1 від АТ «ДельтаБанк» надійшов лист-попередження від 15.04.2011 №4318, яким Боржника повідомлено про те, що 01.07.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк». Цим же листом від 15.04.2011р. №4318 позивач повідомляв, що станом на 15.04.2011 року сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 за Договором кредиту становить 28,225 тис. дол. США (в т.ч. 9,612 тис. дол. США простроченого Кредиту, 18,439 тис. дол. США та 18 439,80 грн. комісії за користування Кредитом) і вимагав погашення простроченої заборгованості. Відповідач вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Діджи Фінанс» подано апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

ТОВ «Діджи Фінанс» вважає, щорішення суду першої інстанції ухвалено без повного з`ясування обставин справи, з неправильною оцінкою доказів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судвої справи між суддями Київського апеляційного суду від 14 липня 2023 року справу передано судді - доповідачу Стрижеусу А.М.

20 липня 2023 року ухвалою Київського апеляційного суду клопотання ТОВ «Діджи Фінанс» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року задоволено та поновлено його.

Апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Діджи Фінанс» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року у справі за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 простягнення заборгованості за кредитним договором та витребувано матеріали справи з Броварського міськрайонного суду Київської області.

25 серпня 2023 року матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2023 року справу призначено до розгляду в приміщенні Київського апеляційного суду.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надхидив.

В судовому засіданні представник відповідачів адвокат Гордієнко Л.В. (Доручення Броварського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги), проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

ТОВ «Діджи Фінанс» в судове засідання явку свого представника не забзпечило. До суду надано клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на те, що ТОВ «Діджи Фінанс» не може з`явитись в судове засідання, оскільки буде брати участь у судовому засіданні у Вінницькому міському суді Вінницької області.

Колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки позивач, будучи юридичною особою, будучи завчасно повідомлений про день та час розгляд справи 23 жовтня 2023 року, тобто, більш ніж за місяць до дня розгляду справи, не був позбавлений можливості забезпечити явку іншого представника для розгляду справи з метою дотримання судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише

у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Установлено, що відповідно до копії договору № 970/нд-12-07 від 04.12.2007 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 80 000,00 доларів США з розрахунку 10,6% для споживчих потреб на строк до 03.12.2027 року.

Для забезпечення зобов`язань за вищевказаним договором між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 970/нд-12-07/Р від 04.12.2007 року, згідно якого ОСОБА_2 зобов`язалася відповідати перед банком за зобов`язаннями ОСОБА_1 .

Згідно договору про передачу активів від 30.06.2010 року ТОВ «Український промисловий банк» - передав, а «ДельтаБанк» отримав майнові права згідно Акту приймання-передачі Прав вимоги, серед яких кредитний договір № 970/нд-12-07 від 04.12.2007 року.

За кредитним договором відповідачі станом на 27.07.2015 року мають заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 400 000,40 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту - 1 691 442,05 грн., відсотки - 665 284,03 грн.. та комісія 43 274,32 грн.

02 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір №2303/К/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило свої права вимоги за договорами кредиту ТОВ «Діджи Фінанс», а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором №970/нд-12-07 від 04.12.2007 року.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством частина перша статті 19 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції).

Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої зазначеної статті у відповідній редакції).

10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів».

З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».

Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16).

Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла-шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року).

Наведені приписи дають підстави вважати, що частина десята статті 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Отже, звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у цій справі.

Як убачається зі змісту кредитного договору №970/нд-12-07 від 04 грудня 2007 року, мета кредитування - придбання житла (т.1 а.с.7-15).

Отже, кредитні правовідносини, які виникли між сторонами мають споживчий характер, а тому на них поширюються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Жодної із письмових вимог та/або доказів їх направлення відповідачу ОСОБА_1 до позовної заяви не надано. Доказів вручення таких вимог відповідачам матеріали справи не містять.

В той же час, до відзиву на позовну заяву, представником відповідачів адвокатом Гордієнко Л.В. надано лист-попередження від 15.04.2011 №4318, від АТ «ДельтаБанк» яким боржника ОСОБА_1 повідомлено про те, що 01.07.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк». Цим же листом від 15.04.2011р. №4318 позивач повідомляв, що станом на 15.04.2011 року сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 за Договором кредиту становить 28,225 тис. дол. США (в т.ч. 9,612 тис. дол. США простроченого Кредиту, 18,439 тис. дол. США та 18 439,80 грн. комісії за користування Кредитом) і вимагав погашення простроченої заборгованості.

Установивши, що умовами кредитних договорів було передбачено направлення вимоги про дострокове повернення кредиту, (пункт 6.2), однак позивач не надав належних доказів виконання зазначених вимог, при цьому відсутні також докази отримання таких вимог адресатами, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для дострокового погашення заборгованості за кредитним договором.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи апеляційної скарги щодо дотримання позивачем порядку направлення вимоги про дострокове повернення кредитних коштів є необґрунтованими, суперечать визначеним умовам кредитних договорів щодо порядку такого направлення, а також наявним у матеріалах справи доказам.

На вказані обставини суди першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності позовних вимог.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на те, що обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року підлягає зміні, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Зміна Київським апеляційним судом рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року, не вплинула на обсяг вирішених позовних вимог судом першої інстанції та не свідчить про зміну пропорційності вирішених позовних вимог по суті, що давало б підстави Київському апеляційному суду здійснити розподіл судових витрат відповідно до правил статті 141 ЦПК України.

Тому колегія суддів вважає, що відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат за наслідком перегляду справи в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна