ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2159/22 Номер провадження 22-ц/814/3180/23Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І.С. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,

суддів: Прядкіної О.В., Обідіної О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06 березня 2023 року, ухвалене суддею Кіндяком І.С., по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , приватного нотаріуса Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області Алексик Тетяни Вікторівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши суддю-доповідача,

встановила:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , приватного нотаріуса Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області Алексик Тетяни Вікторівни, в якому з урахуванням поданих 19.01.2023 року уточнень, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області, ОСОБА_2 , 10.10.2019 року, зареєстрованого в реєстрі №1353, про стягнення з боржника, ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 , заборгованість у розмірі 206517,82 грн. та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позову вказував, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області Алексик Т.В. з порушення чинного законодавства, оскільки нотаріус не перевірив наявність повідомлення боржника кредитором про наявність заборгованості та необхідність її погашення.

Окрім того вказує, що наявні у приватного нотаріуса документи не свідчили про безспірність заборгованості.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 лютого 2023 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений, 10.10.2019 р. приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за №1353, про стягнення з боржника, ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 , заборгованість у розмірі 206517,82 грн та 1500 грн витрат по вчиненню виконавчого напису.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 , ЄДРПУО НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 судові витрати по сплаті судового збору - 1519.09 грн (1012.25 +506.84=1519.09) та витрати на правову допомогу 5000.00 грн, а всього у розмірі 6519.09 грн.

З цим рішенням не погодився відповідач Військова частина НОМЕР_1 та подала на рішення суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що військова частина надала приватному нотаріусу Алексик Т.В. всі необхідні документи, які підтверджують безспірність вимог, для вчинення виконавчого напису щодо боржника ОСОБА_1 .

Вказує, що Приватний нотаріус правомірно вчинила виконавчий напис щодо ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Сторони будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з`явились.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, заслухавши учасників справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Районним судом встановлено, що 10.10.2019 року приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області, ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі №1353, згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь В/Ч НОМЕР_4 , заборгованість у розмірі 206517, 82 грн.

Також встановлено, що державним виконавцем Міськрайонного відділу ДВС по Харківському районі та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківської області, ОСОБА_3 , відкрито виконавче провадження ВП 60763471 з примусового виконання виконавчого напису № 1353, виданого 10.10.2019 року.

Звертаючи до суду з вказаним позовом позивач посилався на те, що він дізнався про виконавчий напис із постанови приватного виконавця. Права вимоги щодо сплати заборгованості не отримував, що дає підстави вважати про те, що виконавчий напис нотаріуса № 1353 від 10.10.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області, ОСОБА_2 , безпідставно та в супереч вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Закону України «Про виконавче провадження».

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що між сторонами відсутні кредитні відносини, а також приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірність заборгованості, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком районного суду з огляду на наступне.

За загальним правилом статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках

і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Таким актом законодавства є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Тож відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Верховним Судом неодноразово аналізувались положення підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій та вказував про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Наведена норма Порядку вчинення нотаріальних дій спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника.

У постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15 зазначила, що наведена норма Порядку вчинення нотаріальних дій спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника необхідно вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом.

Аналогічні висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17, від 01 вересня 2020 року у справі

№ 201/4198/17, від 19 березня 2021 року у справі № 750/3781/20.

Із матеріалів справи вбачається, що 10.10.2019 року приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області, ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі №1353, згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 , заборгованість у розмірі 206517, 82 грн.

Для повного та всебічного розгляду справи апеляційним судом, згідно ухвали суду від 21.07.2023 року, витребувано у приватного нотаріуса Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області, ОСОБА_2 копії документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис № 1353, виданий 10.10.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 208017,82 грн.

На виконання вимог ухвали від 21.07.2023 року приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області, ОСОБА_2 надіслано копії документів, на підставі яких, вчинено виконавчий напис.

При цьому матеріали не містять доказів направлення на адресу позивача та отримання ним вимоги про усунення порушень заборгованості рекомендованим поштовим відправленням, що позбавило ОСОБА_1 права подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або оспорити вимоги Військової частини НОМЕР_1 , що свідчить про порушення приватним нотаріусом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Зазначені порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та порядку повідомлення боржника щодо вимоги про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На підставі наведеного, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів отримання позивачем вимоги про усунення порушень кредитного договору, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи наявні належні докази того, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів, що підтверджують безспірність заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки приватний нотаріус не перевірив наявності направлення вимоги про усунення порушень боржника, що є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, Військова частина НОМЕР_1 , не позбавлена права стягнути заборгованість із відповідача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису, подавши всі відповідні документи передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 року № 1172, а також після повідомлення ОСОБА_1 про наявність заборгованості.

Приймаючи до уваги викладене, рішення районного суду підлягає зміні з мотивів викладених в мотивувальній частині даної постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 3, 4, ст.ст. 382-384,389 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06 березня 2023 року змінити з мотивів викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18.12.2023 р.

Головуючий суддя О.В. Чумак

Судді О.І.Обідіна

О.В.Прядкіна