Провадження № 2-з/761/870/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Н.В., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пшевлоцького Юрія Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсності договору дарування та застосування наслідків правочину,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсності договору дарування та застосування наслідків правочину.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2023 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Разом з тим, одночасно з позовом представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Пшевлоцьким Юрієм Миколайовичем до суду подано заяву про забезпечення позову, у якій просить суд:

-накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

-заборони всім суб`єктам державної реєстрації вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, окрім як за заявою ОСОБА_1 щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Так в заяві зазначено, що будучи потерпілим від злочину, ОСОБА_1 заявив відповідні вимоги до обвинуваченої ОСОБА_2 як цивільний позивач у кримінальній справі (такий цивільний позов від 09.12.2021 року розглядається у кримінальній справі №461/948/22 Галицьким районним судом м. Львова). При цьому, у ході провадження в цій кримінальній справі №461/948/22, було виявлено, що ОСОБА_2 у лютому 2023 року набула у власність цінне майно (квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), у зв`язку з чим судом було ухвалене рішення про накладення арешту на це майно. У той же час, як згодом стало відомо, після накладення арешту на згадану вище квартиру для забезпечення майнових вимог позивача до відповідачки-1 (що мало місце 20.03.2023 року) власниця квартири відчужила її на безоплатній основі. А саме, приватним нотаріусом Київського МНО Дуленко О.О. 27.03.2023 року за реєстр. №121 було посвідчено договір дарування цієї квартири, який укладений ОСОБА_2 (відповідачка-1 - дарувальник) та ОСОБА_3 (відповідачка- 2 - обдарована).

Заява обґрунтована тим, що забезпечення позову є вкрай важливим інструментом, своєчасне застосування якого має істотне значення для забезпечення ефективності правосуддя та надання реального правового захисту особі, яка звернулася до суду. Вказує, що використовуючи оспорюваний Договір дарування відповідачка-1 «приховала» своє майно та погіршила свій майновий стан на шкоду потерпілому від її діянь ОСОБА_1 .

У заяві вказано, що ефективним захистом і поновленням прав позивача за наслідком вирішення судом спору в нашій справі буде факт повернення у володіння (у власність) ОСОБА_2 (відповідачки-1) квартири, з можливістю в подальшому забезпечити таким чином відшкодування шкоди. А тому яке-небудь відчуження Квартири її теперішньою власницею чи обтяження такого майна в певний спосіб буде суперечити легальній меті, яку переслідує позов ОСОБА_1 та робитиме правосуддя неефективним. Наразі жодних існуючих легальних запобіжників цьому (можливості відчуження чи обтяження Квартири) немає, адже майно належить на праві приватної власності Відповідачці-2 та може бути нею вільно реалізоване на користь сторонніх осіб чи обтяжене. У такому разі ОСОБА_1 фактично буде позбавлений дієвих правових механізмів захисту й відновлення свого права, адже перспектива оспорювання подальших правочинів є сумнівною (з огляду на відсутність прямого зобов`язання відповідачки-2 перед позивачем), а навіть у разі наявності такої можливості, це покладатиме на позивача додатковий і надмірний тягар, а тому представник позивача переконаний, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень п.п. 1-2 ч. 1 ст.150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та заборона вчиняти певні дії.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за №9, вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову». Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що позивач просить суд по даній справі є:

- визнати недійсним договір дарування (стосовно квартири за адресою: АДРЕСА_1 ), що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотарі сумо Київського міського нотаріального округу Дуленко Ольгою Олегівною 27.03.2023 за реєстровим номером №121;

- відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом застосування наслідків недійсності правочину, а саме: - припинити право в власності ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) зі скасуванням рішення державного реєстратора прав приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дуленко Ольги Олегівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.03.2023, індексний номер 66947336; - визнати право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) за ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи предмет позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, а також беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд вважає за необхідне в порядку забезпечення позову заборонити всім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь - які реєстраційні дії, приймати будь - які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_3 , загальною площею (кв.м.): 69,4, житловою площею (кв.м.) 44,7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

В іншій частині заява про забезпечення позову, щодо накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), оскільки з огляду на предмет і підстави позову, зміст позовних вимог, види забезпечення позову, який просить застосувати особа, те, що позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову в заявлені ним способи може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а також беручи до уваги, що види заходів забезпечення позову вказані позивачем є неспівмірними із заявленими позовними вимоги та судом уже було застосовано відповідний захід забезпечення позову, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 -153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пшевлоцького Юрія Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсності договору дарування та застосування наслідків правочину, - задовольнити частково.

Заборонити всім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь - які реєстраційні дії, приймати будь - які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_3 , загальною площею (кв.м.): 69,4, житловою площею (кв.м.) 44,7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Дані про стягувача: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Дані про боржника: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Дані про боржника: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

В задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: