Справа № 214/6224/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 грудня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

у відсутність учасників процесу,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради, як органи опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить суд визначити місце проживання з ним малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на фактичне проживання дітей з ним. В обґрунтування вимог зазначено, що з 18 грудня 2004 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , у період якого у них народилися син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6 . Однак спільне життя між ними з відповідачкою не склалося, із січня 2021 року дружина проживає окремо, а їх спільні діти з ним у квартирі, належній йому на праві власності. Він самостійно займається вихованням дітей, забезпечуючи їх належний фізичний та моральний розвиток, сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, у той час як відповідачка взагалі не приймає участі у вихованні дітей, не надає їм жодної допомоги, не цікавиться їх розвитком. На сьогоднішній день ОСОБА_1 покинула територію України та перебуває за кордоном. Тому просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 30 серпня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року за клопотанням представника позивача витребувано з Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, представленого органом опіки та піклування акт обстеження житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_1 ; висновок щодо можливості/неможливості визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з їх батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року за клопотанням представника позивача ухвалено викликати та допитати в судовому засіданні як свідків - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.

У судовому засіданні 19 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Чухонцева Д.В. на вимогах наполягали з підстав, викладених у позові, просили задовольнити вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала.

Представники третіх осіб Виконкому Саксаганської районної у місті ради та Виконкому Покровської районної у місті ради, як органи опіки та піклування, письмових пояснень з приводу заявлених вимог до суду не подали, представник Виконкому Покровської районної у місті ради звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності.

Допитана як свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_1 знає з 15 років, вона його сусідка по сел. Бажанове позивач проживає по АДРЕСА_2 , а вона по АДРЕСА_3 . Її молодша донька ОСОБА_9 подружка та однокласниця ОСОБА_3 . Вона знає, що ОСОБА_10 близько трьох років один виховує своїх двох дітей, вона неодноразово забирала свою доньку від ОСОБА_11 , то ОСОБА_12 там ні разу не бачила. ОСОБА_13 казав її доньці, що їх мама поїхала за кордон. Крім того, її молодша донька займається танцями разом з донькою ОСОБА_1 , то із секції дитину завжди забирає ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що сім`ю ОСОБА_11 він знає близько 20 років, перебуває у дружніх стосунках з позивачем. У ОСОБА_1 троє дітей: ОСОБА_16 , ОСОБА_5 та ОСОБА_17 . Зараз ОСОБА_18 проживають двоє його дітей, ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , живуть вони у Покровському районі міста. ОСОБА_20 наразі за кордоном, останній раз він її бачив перед війною, на початку 2022 року. діти весь час знаходяться з батьком, однак він не знає, чи спілкуються діти з матір`ю, з ОСОБА_21 . Коли він спілкувався з дітьми, то вони не пам`ятають, коли їм мама телефонувала. Більше двох років подружжя ОСОБА_11 проживають окремо ОСОБА_14 з дітьми проживає у АДРЕСА_4 , а дружина проживала у квартирі. Зі слів ОСОБА_1 він знає, що дружина не надає допомоги дітям та не займається їх вихованням.

Суд, вислухавши доводи позивача та його представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с . 7,8 копії свідоцтв).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і треба прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі потрібно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору.

Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 5, 6 статті 81 ЦПК України).

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Так, згідно характеристики Криворізького академічного театру «Академія руху» Криворізької міської ради, ОСОБА_22 відвідує групу шкільного раннього естетичного виховання театральної студії «Прем`єр». Батько ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню доньки, постійно підтримує зв`язок з викладачами студії та цікавиться успіхами доньки (а.с. 10 копія характеристики).

Аналогічна характеристика надана Комунальним закладом спеціалізованої мистецької освіти «Музична школа № 8» Криворізької міської ради, де ОСОБА_22 навчається з 01.09.2021 за освітньою програмою з музичного мистецтва, підрівень елементарний, інструментальний клас (клас фортепіано) (а.с. 12 копія характеристики).

Згідно характеристики Криворізької гімназії № 52 «Діалог» Криворізької міської ради, де навчається ОСОБА_13 , батько ОСОБА_1 приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, цікавиться успіхами дитини в навчанні, відвідує батьківські збори, тримає постійний зв`язок з класним керівником, прислухається до порад педагогів (а.с.11 копія характеристики).

Крім того, до суду надано письмові пояснення Виконкому Покровської районної у місті ради, відповідно до яких діти ОСОБА_13 та ОСОБА_22 підтвердили, що з матір`ю не спілкуються та не бачаться. Батько ОСОБА_1 разом з дітьми фактично проживають по АДРЕСА_2 , де створені належні умови проживання дітей, що підтверджується актом обстеження від 24.11.2023. Діти мають укладену декларацію із сімейним лікарем, щеплені за індивідуальним графіком, прийшли на огляд до лікаря 17.11.2023 в супроводі батька, який звертається за необхідністю до лікаря, чітко виконує всі рекомендації та призначення лікаря. Відповідно до довідки головного спеціаліста служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради від 24.11.2023 про встановлення думки дітей щодо визначення їх місця проживання, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомили, що бажають мешкати з батьком, з матір`ю вони не спілкуються, бо вона за кордоном. Соціальні виплати позивач не отримує.

Однак Виконком Покровської районної в місті ради, згідно тексту письмових пояснень, вважає неможливим підготувати висновок органу опіки та піклування на вказану позовну заяву, який необхідний для суду.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах наголошував на тому, що сімейні спори, які стосуються інтересів дітей та їхніх батьків, необхідно розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини, які закріплені у Конвенції про права дитини, зокрема, при ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися, держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку (забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини) (статті 3, 6).

Врахувавши інтереси малолітніх дітей, їх психологічний стан та особливості фізичного розвитку, право на гармонійний розвиток та належне виховання, а також, дотримуючись балансу між їх інтересами, правами батьків на виховання дітей і обов`язком батьків діяти в інтересах дітей, враховуючи надані до суду письмові докази та покази свідків, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення місце проживання малолітніх дітей разом з батьком. При цьому суд вважає необхідним наголосити сторонам, що вони, як батьки дітей, безсумнівно відіграють важливу роль у їх житті та розвитку, бо діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Сторони мають право та обов`язок піклуватися про здоров`я, стан розвитку дітей, незалежно від того, з ким вони будуть проживати .

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

У зв`язку із задоволенням вимог, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статями 157, 161 СК України, статями 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей повністю.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , за місцем проживання батька.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача адвокат Чухонцева Дар`я Вікторівна, робоче місце за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, , місце знаходження за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, буд. 32.

Третя особа Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради, , місце знаходження за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Кривий Ріг, вул. Шурупова, буд.2.

Повний текст рішення складено 18 грудня 2023 р.

Суддя А.В. Ткаченко