Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/19631/23

Номер провадження: 6/511/109/23

"18" грудня 2023 р. Суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Гринчак С. І. , розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, -

встановив:

18.12.2023 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» звернувся до суду із заявою в якій просив замінити стягувача, зокрема Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на його правонаступника -Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», у виконавчому провадженні, яке було відкрито на підставі виконавчого напису № 252172, вчиненого 03.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 63087,59грн., що виникла за кредитним договором № 0 від 20.01.2019 року, укладеного між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 .

Справа перебувала в провадженні Приморського районного суду м. Одеса.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 06.11.2023 року передано справу на розгляд до Роздільнянського районного суду Одеської області в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст.31 ЦПК України.

Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа 18.12.2023 року була розподілена в провадження судді Гринчак С.І.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, з`ясувавши обставини, викладені у заяві, суддя дійшов наступного.

Згідно п. 2 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місце виконання відповідного рішення.

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» місце виконання рішення визначено що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятись ним на всій території України.

Таким чином, в розумінні ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження приватного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, а також з відповідні з Єдиного державного демографічного реєстру, боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином до відкриття провадження по справі, судом встановлено, що дана справа не належить до територіальної юрисдикції Роздільнянського районного суду Одеської області, так як боржник не має зареєстрованого місця проживання на території Роздільнянського району Одеської області, а зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який підпадає під територіальну юрисдикцію Фрунзівського районного суду Одеської області.

Пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Суд зауважує, що с. Скинешори до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX відносилося до складу Захарівського району Одеської області.

Як вбачається із ухвали Приморського районного суду м. Одеса від 06.11.2023 року направляючи справу за підсудністю до Роздільнянського районного суду Одеської області суд помилково вважав, що АДРЕСА_1 відноситься до територіальної підсудності Роздільнянського районного суду Одеської області.

Отже вищезазначені матеріали заяви, територіально не підсудні Роздільнянському районному суду Одеської області, адже боржник не зареєстрований на території Роздільнянського району Одеської області у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX.

Таким чином до відкриття провадження по справі, судом встановлено, що дана справа не належить до територіальної юрисдикції Роздільнянського районного суду Одеської області, так як боржник не має зареєстрованого місця проживання на території Роздільнянського району Одеської області, а зареєстрований в Захарівському районі Одеської області, який підпадає під територіальну юрисдикцію Фрунзівського районного суду Одеської області.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Разом з тим, суд зазначає, що ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції "суд, встановлений законом" викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України". Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище слідує, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Спори між судами про підсудність не допускаються.

З врахуванням викладеного, суд вважає що дану справу необхідно передати до Фрунзівського районного суду Одеської області, оскільки дана цивільна справа не підсудна Роздільнянському районному суду Одеської області.

Керуючись ст. 31,260, 261, 353, 446 ЦПК України,

постановив:

Передати матеріали цивільної справи 522/19631/23 за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, на розгляд до Фрунзівського районного суду Одеської області (66700, Одеська область, смт. Захарівка, вул. Одеська,53).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Передачу справи на розгляд іншого суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

С Суддя: С. І. Гринчак