РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/11766/23

Номер провадження 2/495/5534/2023

23 листопада 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,

розглянувши в підготовчому відкритому судовому засіданні в залі у м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про визнання права власності на спадкове майно, у якому просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок садибного типу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається в цілому з: літ. «А» - будинок садибного типу, загальною площею - 60,2 кв.м., житловою площею - 42,4 кв.м., допоміжною (підсобною) площею - 17,8 кв.м; літ. «а» - ганок з козирком; літ. «Б» - літня кухня; літ. «б» - підвал; літ. «б1» - ганок з козирком; літ. «В,Д» - сарай; літ. «Г» - навіс; літ. «Ж» - вбиральня; літ. «3» - душ; літ. «К» - гараж; № 1-4,6, № I - споруди, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

- визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0996 га, кадастровий номер :01:006:0248, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 314090 від 18.11.2008 року, виданого на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради від 11.01.2000 року № 331-ХХІІІ, який зареєстровано в Книзі записів державної актів на право приватної власності на землю за № 01.08.506.00477, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стислий виклад позиції позивача

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя батькам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності належало майно, а саме: будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: літ. «А» - будинок садибного типу, загальною площею - 60,2 кв.м., житловою площею - 42,4 кв.м.; допоміжною (підсобною) площею 17,8 кв.м; літ. «а» ганок з козирком; літ. «Б» - літня кухня; літ. «б» - підвал; літ. «61» - ганок з козирком; літ. «В,Д» - сарай; літ. «Г» - навіс»; літ. «Ж» - вбиральня; літ. «3» - душ; літ. «К» - гараж; № 1-4,6, № I споруди.

Також, батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мав у власності земельну ділянку площею 0,0996 га, кадастровий номер :01:006:0248, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 314090 від 18.11.2008 року, виданого на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради від 11.01.2000 року № 331-XXIII, який зареєстровано в Книзі записів державної актів на право приватної власності на землю за № 01.08.506.00477.

Батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про одруження, серії НОМЕР_1 від 17.02.1962 року, видане Голицькою сільською радою Новоіванівського району Одеської області, актовий запис № 3.

Відповідно до Довідки № 51 від 05.10.2023 року, яка видана КП «ЖЕО № 1» м. Білгород-Дністровський померлий ОСОБА_1 з 29.12.1976 року по день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Довідки № 52 від 05.10.2023 року, яка видана КП «ЖЕО № 1» м. Білгород-Дністровський померла ОСОБА_3 з 05.09.1971 року по день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Родинні зв`язки позивача з померлим ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_4 підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 17.07.1963 року за актовим записом № 188, складеним 17.07.1963 Білгород-Дністровським міським бюро РАЦС Одеської області, на ім`я « ОСОБА_1 », де батьком зазначено ОСОБА_1 та матір`ю зазначено ОСОБА_3 .

Факт проживання позивача на день смерті батька ОСОБА_1 та на день смерті матері ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , підтверджується Актом від 05.10.2023 року, виданого КП «ЖЕО № 1» м. Білгород-Дністровський.

В установленому порядку позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Однак 10.10.2023 року № 1490/02-31 державний нотаріус Саданов О.В., відмовив в отриманні спадщини та позивачу було рекомендовано звернутися до суду за захистом його законних прав та інтересів, у зв`язку з неможливістю оформлення спадщини у нотаріальному порядку.

Батьки позивача: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заповіту за життя не залишили, тому спадкування після їх смерті здійснюється за законом. Позивач є єдиним спадкоємцем до майна його померлих батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

У зв`язку з тим, що іншої можливості, ніж в судовому порядку, оформити спадщину немає, позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування.

Процесуальні дії у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.10.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

У судове засідання, призначене на 23.11.2023 року, позивач не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, відповідно до якої зазначив, що позовні вимоги позивача визнає та з позовом згоден, просить справу розглядати у його відсутність.

За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Положенням ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, їх нормативно-правове обґрунтування та позиція суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав і інтересів є визнання права п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що батько позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 та складено відповідний актовий запис № 584 від 29 квітня 2021 року.

Мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 06 квітня 2023 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 401.

Факт родинних відносин між померлими ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , виданого 17 лютого 1962 року Голицькою сільською радою Новоіванівського району Одеської області, актовий запис № 3.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 17 липня 1963 року Білгород-Дністровським міським бюро РАЦС Одеської області, підтверджується факт родинних відносин між ОСОБА_1 /позивачем/ та ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_1 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0996 га, кадастровий номер :01:006:0248, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вказаний факт підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 314090 від 18.11.2008 року, виданого на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради від 11.01.2000 року № 331-XXIII, який зареєстровано в Книзі записів державної актів на право приватної власності на землю за № 01.08.506.00477.

Крім того за життя батькам позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності належав будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: літ. «А» - будинок садибного типу, загальною площею - 60,2 кв.м., житловою площею - 42,4 кв.м.; допоміжною (підсобною) площею 17,8 кв.м; літ. «а» ганок з козирком; літ. «Б» - літня кухня; літ. «б» - підвал; літ. «61» - ганок з козирком; літ. «В,Д» - сарай; літ. «Г» - навіс»; літ. «Ж» - вбиральня; літ. «3» - душ; літ. «К» - гараж; № 1-4,6, № I споруди.

Вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 26 липня 1998 року, який посвідчує, що цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві приватної власності. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської Ради народних депутатів № 765 від 21 липня 1988 року.

Довідкою № 51 від 05.10.2023 року, виданою КП «ЖЕО № 1» м. Білгород-Дністровський, вказується той факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 з 29.12.1976 року по день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а довідкою № 52 від 05.10.2023 року, яка видана КП «ЖЕО № 1» м. Білгород-Дністровський, вказується факт того, що померла ОСОБА_3 з 05.09.1971 року по день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт проживання позивача на день смерті батька ОСОБА_1 та на день смерті матері ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , підтверджується Актом від 05.10.2023 року, виданого КП «ЖЕО № 1» м. Білгород-Дністровський.

В установленому порядку позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак листом від 10.10.2023 року № 1490/02-31 державний нотаріус Саданов О.В. відмовив позивачу в отриманні спадщини.

Так судом встановлено, відповідно до заяви ОСОБА_2 /відповідача/ від 22.11.2023 року вбачається, що відповідач заявлені вимоги ОСОБА_1 /позивача/ визнає, та погоджується з позовом.

У п. 20 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, зазначено, що за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Спадкоємці, крім позивача відсутні.

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 1 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року «Про судове рішення», рішення суду є найважливішим актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, а тому суд повинен неухильно дотримуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення в цивільній справі, яке може бути законним тільки тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, які підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до норми п. 6 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду по справі № 570/997/19 від 16.06.2021 року, визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем цілком обґрунтовано заявлені вимоги про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті батьків на спадкове майно, оскільки позивач є спадкоємцем за законом першої черги у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов до переконання про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту свого права та позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 49, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ) право власності на будинок садибного типу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається в цілому з: літ. «А» - будинок садибного типу, загальною площею - 60,2 кв.м., житловою площею - 42,4 кв.м., допоміжною (підсобною) площею - 17,8 кв.м; літ. «а» - ганок з козирком; літ. «Б» - літня кухня; літ. «б» - підвал; літ. «б1» - ганок з козирком; літ. «В,Д» - сарай; літ. «Г» - навіс; літ. «Ж» - вбиральня; літ. «3» - душ; літ. «К» - гараж; № 1-4,6, № I - споруди, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ) право власності на земельну ділянку площею 0,0996 га, кадастровий номер :01:006:0248, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 314090 від 18.11.2008 року, виданого на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради від 11.01.2000 року № 331-ХХІІІ, який зареєстровано в Книзі записів державної актів на право приватної власності на землю за № 01.08.506.00477, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя Н.Д. Анісімова