провадження № 2/755/8009/23
суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, -
Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просить: звільнити позивача від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присуджених судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року, а також позивач просить звільнити його від заборгованості по аліментам, нарахованої після 20 травня 2021 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 січня 2020 року шлюб між сторонами розірвано, та 15 червня 2020 року Дніпровський районний суд м. Києва у справі № 755/8442/20 видав судовий наказ, яким стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, проживаючи у Державі Ізраїль, відповідачем на підставі рішення Суду у сімейних справах Тель Авів-Яфо Держави Ізраїль від 30 травня 2021 року стягнуто з позивача ОСОБА_1 аліменти у сумі 1 800 нових шекелів. Підтвердженням сплати аліментів позивачем є власноручно написані розписки відповідача ОСОБА_2 . З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що у нього відсутні правові підстави для подальшої сплати аліментів за судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року, оскільки ним оплачуються аліменти за рішенням Суду у сімейних справах Тель Авів-Яфо Держави Ізраїль від 30 травня 2021 року, тому звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників судового розгляду в судове засідання.
Відповідач ОСОБА_2 не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 06 грудня 2023 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
На підставі ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.
У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до положення ч. 1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.
Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року у справі № 755/9454/19 шлюб укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 856 - розірвано. (а.с. 10-12)
15.06.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 755/8242/20 стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 9)
30.05.2021 року рішенням Суду у сімейних справах Тель Авів-Яфо Держави Ізраїль від 20 травня 2021 року стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у сумі 1 800 нових шекелів, включаючи гроші на проживання, і за виняткових медичних витрат, які не включені в кошик здоров`я, які будуть виплачуватися рівними частинами між сторонами, починаючи з січня 2021 року і кожного 10 числа місяця за поточний місяць, поки неповнолітній не досягне 18 років або поки він не закінчить навчання в середній школі, залежно від того, що настане пізніше. (а.с. 20)
Згідно власноручних розписок ОСОБА_2 отримує від ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1 800 шекелів. (а.с. 30-40)
Згідно з статтею 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. (постанова Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 158/1638/18)
Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України , частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до п. 17 Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Законодавець не обмежує суд при прийнятті рішення про звільнення від сплати аліментів підставами та наголошує, що при наявності обставин, що мають істотне значення, компетентні органи можуть прийняти таке рішення. В сімейному законодавстві не надається хоча б приблизного переліку таких обставин, отже, суд при розгляді кожної справи має самостійно вирішувати це питання з огляду на подані пояснення, докази та інтереси сторін.
Як убачається з матеріалів справи, позивач просить звільнити його від сплати аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присуджених судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва № 755/8242/20 від 15 червня 2020 року, а також позивач просить звільнити його від заборгованості по аліментам, нарахованої після 20 травня 2021 року, вказуючи на те, що рішенням Суду у сімейних справах Тель Авів-Яфо Держави Ізраїль від 30 травня 2021 року стягнуто з позивача ОСОБА_1 нові аліменти у сумі 1 800 нових шекелів, які відповідач отримує, фактично наразі проживаючи із сином в Державі Ізраїль.
Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого сімейного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присуджених судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва № 755/8242/20 від 15 червня 2020 року, - оскільки судом встановлено, що на час звернення з даним позовом до суду, починаючи з 30.05.2021 року, відповідач ОСОБА_2 фактично отримує аліменти на утримання сина на підставі рішення Суду у сімейних справах Тель Авів-Яфо Держави Ізраїль від 30 травня 2021 року, що виключає стягнення за вищевказаним судом наказом як подвійного виконання зобов`язання, позиваючи з дня ухвалення нового рішення, тобто з 30 травня 2021 року.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 79, 141, 155, 180-182, 223 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присуджених судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва № 755/8242/20 від 15 червня 2020 року, починаючи з 30 травня 2021 року.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ст. 284 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 19 грудня 2023 року.
Суддя: В.І. Галаган