Справа № 577/1568/23
Провадження № 2/577/498/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року м.Конотоп Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Потій Н.В.

за участі секретаря Подейко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотоп в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

I. Виклад позицій представника позивача та відповідача.

ТОВ «ФК Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 21.09.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 4804546 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримала в кредит в розмірі 20 000 грн. на строк 30 днів зі сплатою стандартної процентної ставки 1,90 %. Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав. На підставі п.4.3 кредитного договору, кредитний договір було авто пролонговано на 90 днів, надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював. 17 січня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «ФК Фінтраст Україна» (фактор) укладено договір факторингу № 17.01./23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, про що повідомив відповідача електронним повідомленням. Станом на 30.03.2023, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 20000 грн. тіло кредиту та 45600,00 грн нараховані проценти, а всього 65 600,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з лютого 2022 по лютий 2023 року в розмірі 15809,60 грн., а також 3 % річних за період з 20.01.2022 по 30.03.2023 року 2340,03 грн. Також просить стягнути 2684,00 грн. судового збору та 8000 грн. витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача у відзиві на позов позовні вимоги визнала частково у розмірі 31400,00 грн. (включаючи тіло кредиту та нараховані відсотки) та судовий збір у розмірі 1288,32 грн. Відповідач не заперечує проти прострочення заборгованості у розмірі 20000 грн, проте прострочка сталася у строки передбачені умовами кредитного договору, а саме 30 днів. Відповідач не погоджується із розміром нарахованих відсотків, враховуючи що строк дії договору до 20.10.2021 року не змінювався. Доказів того, що кредитний договір було автоматично пролонговано та строк кредитування збільшено, матеріали справи не містять, а несплата кредитних платежів не може слугувати належною підставою для продовження строку користування кредитом. Тому з відповідача підлягають стягненню проценти від суми позики за процентною ставкою 1,90% в день за період з 21.09.2021 по 20.10.2021 в межах строку кредитування, що становить 11400,00 грн (380х30 днів=11400,00). Зазначає, що інфляційні витрати та 3% річних за період з січня 2022 по лютий 2023 не підлягають стягненню відповідно до п.1/8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу оскільки не зазначено час який витрачено на складання документів у справі. Зауважує однотипність вимог до позичальників в інших аналогічних справах, де представником позивача є адвокат Крюкова М.В., а також на малозначність справи.

ІІ. Заяви (клопотання)учасників справи. Процесуальні дії у справі.

Представник позивача адвокат Крюкова М.В., будучи належним чином повідомленою, в судове засідання 20.06.2023 року не з`явилася. У заяві від 26.04.2023 розгляд справи прохала провести у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою в судове засідання не з`явилася.

Представник відповідача адвокат Семенова О.Г. надала заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності.

Ухвалою суду від 06.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

26.04.2023 о 09:00 год розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача про ознайомлення з матеріалами позову.

25.05.2023 року о 09:00 год та 05.06.2023 року о 09:30 год розгляд справи відкладено до 20.06.2023 о 13:30 год за клопотанням представника відповідача про мирне врегулювання спору.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

21.09.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4804546 про надання споживчого кредиту у формі електронного документу на підставі заявки позичальника для отримання кредиту на відповідному Інтернет - ресурсі https://creditplus.ua/ru/documehts. Відповідачем ОСОБА_1 договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А431479 від 21.09.2021 о 10:42:35. (а.с. 9-11).

Відповідно до п. 1.1 Договору №4804546 про надання споживчого кредиту його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введенні Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства.

Пунктом 1.5. Договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1, 90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; в межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2. Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась авто пролонгація, відповідно до п.4.3.Договору. Згідно п.1.4 строк кредитування 30 днів. Порядок авто пролонгації договору визначено п.4.3. (а.с. 9).

Через ТОВ ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», з яким кредитодавцем укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 087/20 П від 08.07.2020 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» здійснив переказ грошових коштів в сумі 20000,00 гривень на платіжну картку НОМЕР_1 (а.с.14).

17 січня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «ФК Фінтраст Україна» (фактор) укладено договір факторингу № 17.01./23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 4804546 про надання споживчого кредиту 21.09.2021 (а.с.15-16).

Згідно реєстру боржників від 18.10.2021 боржнику ОСОБА_1 нарахована заборгованість в розмірі 65600,00 грн., із яких 20000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 45600,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 17)..

17 січня 2023 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надіслало ОСОБА_1 електронне повідомлення про відступлення права грошової вимоги, з пропозицією сплати заборгованість за договором на рахунок нового кредитора (а.с. 22).

Згідно наведеного у позовній заяві розрахунку інфляційних витрат, розрахунок здійснюється за наступною формулою: І = ((зі * з): 100) - з, де І - сума інфляційних втрат; sі - індекс інфляції за певний період; з - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків: за лютий 2022 р. = ((101,6 *65 600,00):100) - 65 600,00 = 1 049,6 грн; за березень 2022 р. = ((104,5 *65 600,00):100) - 65 600,00 = 2 952 грн; за квітень 2022 р. = ((103,1 *65 600,00):100) - 65 600,00 = 2 033,6 грн; за травень 2022 р.= ((102,7*65 600,00):100) - 65 600,00=1 771,2 грн; за червень 2022 р.= ((103,1*65 600,00):100) - 65 600,00=2 033,6 грн. за липень 2022 р. = ((100,7 *65 600,00):100) - 65 600,00 = 459,2 грн.; за серпень 2022 р. = ((101,1 *65 600,00):100) - 65 600,00 = 721,6 грн.; за вересень 2022 р. = ((101,9 *65 600,00): 100) -65 600,00 = 1 246,4 грн.; за жовтень 2022 р. = ((102,5 *65 600,00): 100) - 65 600,00 = 1 640 грн.; за листопад 2022 р. = ((100,7 *65 600,00):100) - 65 600,00 = 459,2 грн.; за грудень 2022 р. = ((100,7 *65 600,00): 100) - 65 600,00 = 459,2 грн.; за січень 2023 р.= ((100,8*65 600,00):100) - 65 600,00=524,8 грн; за лютий 2023 р.= ((100,7*65 600,00):100) - 65 600,00=459,2 грн. Загалом інфляційні втрати становлять 15 809,60 грн. (а.с. 4.)

Розрахунок 3% річних позивачем здійснено за наступною формулою: С* 3:100 :365 * Дн., де С - сума основного боргу; З - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення (з 20.01.2022 по 30.03.2023 = 434 календарних дні): (65 600,00 грн. *3): 100 : 365 * 434 = 2 340,03 грн. (а.с. 4)

ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні положення містить норма ст.1 Закону України «Споживче кредитування».

При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 3 ч.1 п.п.6, 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно ст.16 ЦПК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору...., неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Відповідно до ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18.

Зокрема, вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

V. Оцінка суду.

Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог.

Позивачем доведено, що між сторонами був укладений договір про надання споживчого кредиту в електронній формі в особистому кабінеті відповідача, у якому сторони погодили всі істотні умови договору. Враховуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 20000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 45600,00 грн. нарахованих процентів, а всього 65 600,00 грн.

Суд не погоджується із запереченнями представника відповідача про сплив строку кредитування 20.10.2021 року, оскільки у даному випадку мала місце авто пролонгація договору від 21.09.2021 на 90 днів, з 21.10.2021 року відповідно до п.4.3.1- п. 4.4.

Так, відповідно до п.4.3.1 сторони домовилися, що у випадку якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредитування продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку,але не більш ніж на 90 календарних днів поспіль. Тобто в даному випадку кожен день авто пролонгації є новою датою повернення кредиту. Відповідно до п.4.3.2 укладеного договору споживач надає згоду на авто пролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених п.4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду авто пролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом і не відбулося продовження кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2 договору. Згідно п.4.4 договору порядок продовження строку дії договору, сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля сторін передбачена в п.4.2 договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п.4.3 договору письмово, що відповідає ст. 207 ЦК України (а.с. 9 на звороті а.с. 10).

ОСОБА_1 в тридцяти денний строк з дня укладення договору не здійснила жодного платежу за укладеним договором (а.с. 18-21), що визнається і представником відповідача. Вказане свідчить про автопролонгацію договору на 90 днів відповідно до п.4.3.1- п. 4.4. У даному випадку розмір відсотків правомірно нараховано саме в межах строку кредитування

Суд враховує, що згідно п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, по всій території України з 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб запроваджено воєнний стан, який триває і на даний час.

За період з 01.02.2022 року по 23.02.2022 року слід стягнути 1 049,60 грн. інфляційних втрат (65 600,00 грн. (сума боргу) ? 101,600% (сукупний індекс інфляції) / 100% = 1049,60 грн.)

Враховуючи запровадження в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану, до стягнення підлягає сума 3 % річних лише за період з 20 січня 2022 по 23 лютого 2022 року в розмірі 188,71 грн. (65 600,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 35 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 188,71 грн.)

Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 66838,31 грн (20000 грн. заборгованості за тілом кредиту + 45600,00 грн. нарахованих процентів + 1049,60 грн інфляційні втрати за період з 01.02.2022 року по 23.02.2022 року + 188,71 грн (3 % річних лише за період з 20 січня 2022 по 23 лютого 2022 року).

VІ. Розподіл судових витрат

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено на суму 83 749,63? грн, а задоволено 66 838,31 грн, тобто на 80 % (66 838,31 грн х 100? грн /83 749,63 = 80 ).

За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 147,2?0 грн судового збору (2684,00 х 80 %/100%).

У ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу).

Частиною 3 статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Крюковою М.В. подано до суду ордер про надання правничої допомоги, звіт від 30.03.2023 про надання правової допомоги згідно договору № 07/07 - 2022 від 07.07.2022, рахунок на оплату по замовленню №264/30/03 від 30.03.2023; платіжне доручення № 353 від 29.03.2023 про оплату послуг адвоката Крюкової М.В. з правничої допомоги на суму 8000 грн., ордер серії АН №1075167 від 07.07.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №5127 від 29.08.2018 (а.с. 27-31).

Згідно звіту від 30.03.2023 про надання правової допомоги по договору № 07/07 - 2022 від 07.07.2022, рахунку на оплату по замовленню №264/30/03 від 30.03.2023адвокатом Крюковою М.В. були виконані наступні послуги: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта та складання позовної заяви - 8000 грн. Вказані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір у сумі 8000,00 грн. (а.с. 27).

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд враховує критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При ухваленні рішення суд, відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», крім вимог національного законодавства керується також практикою ЄСПЛ.

Як вбачається з рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява №19336/04, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; за рішенням ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У справі, що розглядається ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» доведено понесення ним витрат за надання правничої допомоги,що підтверджується договором про надання правової допомоги,звітами про надання правової допомоги згідно договору, рахунком на оплату послуг, платіжним дорученням про оплату послуг адвоката Крюкової М.В. з правничої допомоги, ордером, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №5127 від 29.08.2018.

Разом з цим, суд частково погоджується з твердженнями щодо не співмірності розміру правничої допомоги і вважає завищеною оплату наданих послуг, позаяк заявлена позивачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн є неспівмірною зі складністю справи та виконаними роботами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги, їх обсягом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру у співвідношенні з предметом позову та частковим задоволенням позову.

Справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, адвокат не приймала участі в судових засіданнях. Враховуючи принцип розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням співмірності виконаної адвокатом роботи, та заявленої суми до стягнення, складності справи, а також часткового задоволення позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог, та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Саме така сума відповідає критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.

Керуючись ст. 5, 12-13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247, 259, 263-265, ч.4 ст.268, ст. 273,274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 11,15,16,202, 207, 509, 525, 526, 530, 610 612, 625-629, 639, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 1, 13 Закону України «Про споживчий кредит», ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» 20 000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 45 600,00 грн. нарахованих процентів, 1049,60 грн інфляційних втрат, 188,71 грн 3 % річних, а всього на загальну суму 66838,31 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» 2147,2?0 грн. судового збору

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна», 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2, ;

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя Потій Н. В.