Житомирський апеляційний суд
Справа №279/547/23 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л.А.
Категорія 84 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого- судді Трояновської Г.С .

суддів: Павицької Т.М., Галацевич О.М.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі в режимі відеоконференції цивільну справу № 279/547/23 за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Куришко Іван Ігорович , до Святошинського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання усунути порушення

за апеляційною скаргою Святошинського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року, постановлену під головуванням судді Недашківської Л.А. в м. Коростені

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Куришко І.І. , звернулась до суду зі скаргою про визнання бездіяльності непровомірною та зобов`язання усунути порушення та просила:

- визнати неправомірною бездіяльність начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Василевського А.М., яка полягає у не знятті арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Антонова А.В. від 11.02.2013 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 та невчиненні дій з реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинення обтяження за номером запису 1662090,

- зобов`язати начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Василевського Андрія Миколайовича (або іншу посадову особу) зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладеного згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Антонова А.В. від 11.02.2013 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 та вчинити дії з реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинення обтяження за номером запису 1662090,

- зобов`язати начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги.

В обгрунтування позову зазначено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.12.2011 у справі № 2-1478/2011 задоволено позов ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу у сумі 247 348, 50 грн за кредитним договором № 014/9407/74/16176 від 26.07.2005. 11.02.2013 в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 державним виконавцем органу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції Антоновим А. В винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про що зроблено запис про обтяження за № 1662090 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 21.12.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. До теперішнього часу обтяження на нерухоме майно не припинено, про що свідчить відомості з ДРРП. Із вказаних підстав представник ОСОБА_1 - Куришко І.І. направляв до відділу ДВС адвокатський запит щодо внесення до ДРРП відомостей по припинення обтяження майна ОСОБА_1 , у відповідь на що останньому було роз`яснено, що підстав для зняття арешту майна боржника відсутні, оскільки повернення виконавчого документу стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ на виконання, а підставою для зняття обтяження є повне погашення заборгованості. 28.12.2022 до відповідача було направлено адвокатський запит щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 , який обумовлений тим, що зобов`язання на виконання якого видавався виконавчий документ, є припиненим у добровільному порядку поза межами виконавчого провадження. У відповіді Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) вказав про відсутність правових підстав для звільнення майна боржника з-під арешту, повернення виконавчого документу стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ на виконання, а інформація про добровільне виконання рішення суду відсутня, у зв`язку з закінченням терміну зберігання документів, які можуть містити таку інформацію. Таким чином, вважає бездіяльність державного виконавця неправомірною та такою, що порушує право власності ОСОБА_1 .

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Василевського Андрія Миколайовича, яка полягає у не знятті арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Антонова А.В. від 11.02.2013 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 та невчиненні дій з реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинення обтяження за номером запису 1662090.

Зобов`язано начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Василевського Андрія Миколайовича (або іншу посадову особу) зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладеного згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Антонова А.В. від 11.02.2013 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 та вчинити дії з реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинення обтяження за номером запису 1662090.

Зобов`язано начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги.

В апеляційній скарзі Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що начальник відділу діє на підставі Положення про Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01.06.2021 № 612/6. Згідно вказаного положення начальник відділу очолює відділ, здійснює керівництво його діяльністю, організовує роботу відділу, забезпечує виконання відділом норм чинного законодавства. Надаючи відповіді на адвокатські запити представника ОСОБА_1 - Куришка І.І. начальник відділу діяв в межах норм чинного законодавства. Вказує, що згідно Закону України "Про виконавче провадження" зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Вказана постанова виноситься на підставі постанови начальника відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення накладення арешту, в інших випадком на підставі рішення суду. Оскільки порядок накладення арешту на майно боржника порушено не було, тому і підстав для його скасування у начальника Відділу відсутні. Вказує, що боржником в добровільному порядку рішення суду не виконано, а тому 11.02.2013 державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно, що належить боржнику. Повернення виконавчого документу стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ на виконання. Окрім того, боржник, як заінтересована особа, не звертався до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що боржником не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, визначених ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", що передбачають зняття арешту з майна боржника, а тому підстави для звільнення майна з арешту відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - Куришко І.І. просить апеляційну скаргу Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 залишити без змін. Вказує, що Відділ в судовому порядку повідомлявся про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/9407/74/16176 іншим кредиторам та є обізнаним про припинення зобов`язання за вищезгаданим кредитним договором, що підтверджується додатковою угодою № б/н від 31.12.2018 в матеріалах справи. Вказує про відмову начальника Відділу зняти арешт з майна всупереч власній відповіді від 12.12.2022 № 106884, де вказав що підставою для зняття арешту є повне погашення заборгованості. Право на розпорядження належним особі майном без будь-яких обтяжень у вигляді арешту може бути поновлено шляхом добровільного виконання рішення. Вказаний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 127/2-1421/09 та від 29.032023 у справі № 202/1182/22. Окрім того у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18 зазначено, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладено державним чи приватним виконавцем не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку передбаченому розділом VII ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, суд вважав, що бездіяльність виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, а відтак вимоги скарги підлягають частковому задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що рішенням Коростенського міськрайонного суду від 13.12.2011 року, у справі № 2-1478/2011 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором №014/9407/74/16176 від 26.07.2005 року 247 348,50 грн. З метою виконання рішення суду 11.01.2012 року було видано виконавчий лист №2-1478/2011.

11.02.2013 року винесено постанову про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження, про що зроблено запис про обтяження за №1662090. Згодом, 21.12.2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року, матеріали виконавчого провадження знищено.

У 2023 році арешт майна не знятий, попри прохання власника майна його зняти та повідомлення колишнього боржника та правонаступника стягувача про виконання виконавчого документу поза межами виконавчого провадження.

Право вимоги за кредитним договором №014/9407/74/16176 від 26.07.2005 року, заборгованість за яким стягнута за рішенням Коростенського міськрайонного суду, була відступлена ПАТ "ОКСІ БАНК" відповідно до договору про відступлення права вимоги від 14.11.2018 року.

В свою чергу, 14.11.2018 року ПАТ "ОКСІ БАНК" відступило своє право вимоги на користь ТОВ "ФК "АМБЕР", яке відступило своє право вимоги за вказаним кредитним договором ОСОБА_3 , відповідно до договору про відступлення права вимоги від 14.11.2018 року.

Із додаткової угоди, укладеної 31.12.2018 року між боржником ОСОБА_1 та новим кредитором ОСОБА_3 , зобов`язання за кредитним договором №014/9407/74/16176 від 26.07.2005 року є припиненим, сторони не мають будь-яких претензій одна до одної.

Вказана додаткова угода є чинною та ніким не оскаржена.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Куришко І.І. , оскаржує бездіяльність виконавчої служби саме за відмову зняття арешту з майна боржника у зв`язку виконанням виконавчого документу поза межами виконавчого провадження, про що свідчить адвокатський запит від 28.12.2022, яким державний виконавець відмовився зняти арешт з майна ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Повернення виконавчого документа стягувачу на підставі статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчого документу стягувачу) не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що спір у справі виник не у зв`язку з оскарженням бездіяльності у вигляді незняття арешту державними виконавцями, які здійснювали виконавчі дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на стадії його завершення під час повернення виконавчого документу у 2015 році.

Спір виник у зв`язку з тим, що на заяву скаржника від 28.12.2022 про зняття арешту у зв`язку з виконанням виконавчого документу поза межами виконавчого провадження державний виконавець відмовився зняти арешт з майна боржника.

Суд дійшов правильного висновку, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій та правильно вважав, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

У справі, що переглядається, встановлено, що після повернення стягувачу виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, особа, яка придбала право вимоги вказала, що зобов`язання сторін, які виникли за кредитним договором № 014/9407/74/16176 від 26.07.2005 є припиненими та сторони не мають будь-яких претензій одна до одної.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу.

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, представник ОСОБА_1 - Куришко І.І. вказав, що скаржник погасила борг перед стягувачем у добровільному порядку поза межами виконавчого провадження. Відмовляючи у знятті арешту, державний виконавець не оспорював факт відсутності вказаної заборгованості.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що незняття відповідачем арешту з майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право підлягає судовому захисту, з чим погоджується апеляційний суд.

При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Доводи апеляційної скарги щодо невиконання боржником в добровільному порядку рішення суду є необгрутнованим та спростовується матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що боржником не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, визначених ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", що передбачають зняття арешту з майна боржника, а тому підстави для звільнення майна з арешту відсутні, суд до уваги не бере, оскільки за додатковою угодою від 31.12.2018 зобов`язання за кредитним договором №014/9407/74/16176 від 26.07.2005 є припиненим, сторони не мають будь-яких претензій одна до одної.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Святошинського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) залишити без задоволення.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.06.2023.

Головуючий Судді: