РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7475/22

Номер провадження 2/495/429/2023

13 грудня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області,

у складі головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Мельник Ю.В.,

Справа № 495/7475/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському Одеської області позовну заяву ОСОБА_1 до АТ "Сенс Банк" про захист прав споживачів та застосування наслідків недійсності окремих положень кредитного договору через нікчемність правочину та припинення зобов`язання за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до АТ "Сенс Банк" про захист прав споживачів та застосування наслідків недійсності окремих положень кредитного договору через нікчемність правочину та припинення зобов`язання за кредитним договором, просить суд застосувати наслідки недійсності окремих положень кредитного договору від 01.04.2014 року щодо обов`язку сплати позичальником на користь банку плати за розрахунково-касове обслуговування від з моменту укладення кредитного договору тобто від 01.04.2017 року по 31.07.2022 року, зобов`язати відповідача здійснити повернення здійснених з часу укладення кредитного договору від 01.04.2017 року до 31.07.2022 року плати за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 3 480,00 гривень, визнати припиненим зобов`язання позивача за кредитним договором від 01.04.2017 року у зв`язку з його виконанням.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Так, позивач свої вимоги мотивує тим, що 01 квітня 2017 року ОСОБА_1 разом із заробітною карткою було надано карту АТ "Альфа-Банк", розмір кредитного ліміту було встановлено 8 000,00 гривень, процентна ставка - 35,99%, реальна річна ставка по програмі "Моментальна розстрочка на карту" - 0,01%.

ОСОБА_3 своєчасно здійснював оплату відсотків за користування кредитом та 22.08.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 15 000,00 гривень, а 11.11.2019 року - на 3 000, 00 гривень.

19.06.2020 року збільшено кредитний ліміт на 400,00 гривень, потім 24.02.2020 року кредитний ліміт зменшено до 9 874,21 гривень.

Станом на липень місцяь 2022 року кредитний ліміт встановлено 18 400,00 гривень.

Після того як у 2019 році кредитний ліміт було збільшено до 18 000,00 гривень, кошти були зняті та щомісячно сплачцівлись відсотки за користування кредитом.

Кредитний ліміт, який був наданий у 2020 році у розмірі 400,00 гривень та у 2022 році у розмірі 18 400,00 гривень не був використаний, так як картки не було, а погашення відсотків було здійснено на сам рахунок.

Починаючи з 2017 року, коли вперше було збільшено кредитний ліміт, по 2022 рік було сплачено - 38 598,79 гривень.

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до АТ "Альфа-Банк" для надання виписки по рахунку, щоб отримати інформацію про суму сплачених відсотків.

04.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до АТ "Альфа-Банк" щодо надання графіку погашення заборгованості, але відповіді не надійшло.

ОСОБА_1 було надано лише паспорт споживчого кредиту, в якому відсутні відомості, що входить за плату відсотків кредитну заборгованість, а про сплату розрахунково-комісійного обслуговування інформація відсутня.

На підставі вищевикладеного він і вимушений звернутись із відповідним позовом до суду.

01 березня 2023 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Зазначає, що АТ "Сенс Банк" є правонаступником АТ "Альфа-Банк".

АТ "Сенс Банк" не отримував позовну заяву, а за таких підстав надає узагальнений відзив.

За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визначений судом недійсним.

А отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначитися судом на момент його вчинення.

Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі, тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умови договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначення цього Закону, є нікчемною.

Згідно ч. 5 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсотків ставки.

Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановити у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залищатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки.

Отже, якщо оскаржуються положення угоди про надання кредиту 614416897 від 06.10.2022 року, щодо обов`язку сплати позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування кредиту, то зазначена норма відповідає умовам чинного законодавства.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі

26 вересня 2022 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду позовну заяву залишено без руху.

05 жовтня 2022 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з викликом, повідомленням сторін.

09 листопада 2022 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

12 квітня 2023 року Ухвалою суду задоволена заява представника відповідача та замінено відповідача на його правонаступника.

Позивач у судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, з проханням позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши відзив. Причини неявки суду не сповістив.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 01 квітня 2017 року ОСОБА_1 разом із заробітною карткою було надано карту АТ "Альфа-Банк", розмір кредитного ліміту було встановлено 8 000,00 гривень, процентна ставка - 35,99%, реальна річна ставка по програмі "Моментальна розстрочка на карту" - 0,01%./ а.с. 8-9/

04 вересня2022 року ОСОБА_1 звернувся до АТ "Альфа-Банк" для надання виписки по рахунку, щоб отримати інформацію про суму сплачених відсотків. /а.с.14/

Нормативне обґрунтування.

Статтею 203 ЦК України закріплені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою п`ятою та шостої статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з приписами ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним.

Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка аргументів сторін, висновки суду

Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, Законом покладено обов`язок доказування на сторони у справі, а в даному випадку саме на позивача покладено обов`язок довести обставини, на які він посилається щодо обґрунтування несправедливості умов укладеного з відповідачем кредитного договору, зокрема в частині нарахування суми відсотків.

Всупереч зазначеного, позивач не довів, що відповідач встановив плату за розрахунково-касове обслуговування з моменту укладення кредитного договору.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Виходячи із презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України, частина третя статті 215 ЦК України) обов`язок доказування недійсності правочину покладається на сторону, яка його оспорює.

Враховуючи, що оспорюваний позивачем договір про надання споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх його істотних умов, мали потрібний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; на момент укладення спірного договору позивач не заявляла додаткових вимог щодо надання додаткової інформації щодо умов договору та у подальшому виконувала їх; зміст кредитного договору містить повну інформацію про умови кредитування, вартість кредиту, процентну ставку, тому суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним п.1.5 та п.1.7 кредитного договору, оскільки під час розгляду справи позивачем не надано доказів наявності одночасно всіх ознак, які свідчать про те, що умови кредитного договору від 12 жовтня 2021 року є несправедливими відповідно до приписів статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до АТ "Сенс Банк" про захист прав споживачів та застосування наслідків недійсності окремих положень кредитного договору через нікчемність правочину та припинення зобов`язання за кредитним договором.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з не обґрунтованістю позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору суд вважає за необхідне віднести вказані витрати за рахунок держави.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 16, 203, 215, 626, 628, 509, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ "Сенс Банк" про захист прав споживачів та застосування наслідків недійсності окремих положень кредитного договору через нікчемність правочину та припинення зобов`язання за кредитним договором відмовити.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі Закону України, віднести вказані витрати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство "Альфа Банк", , адреса: місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100.

Повний текст рішення складений 18 грудня 2023 року.

Суддя: