Справа № 442/129/22 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/811/350/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м.Львів

Справа № 442/129/22

Провадження № 22ц/811/350/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , підписану представником ОСОБА_1 , на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м.Дрогобичі 14 грудня 2022 року у складі судді Грицай М.М., у справі позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , з участю третьої особи: Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком,-

встановив:

22 грудня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона (позивач) є власником житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що забудова цієї садиби здійснена у відповідності до свідоцтва №80/73 на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 30 березня 1973 року. Зазначає, що її будинковолодіння межує з будинковолодінням ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у цьому ж населеному пункті. Земельні ділянки, на яких розташовані будинковолодіння сторін, у встановленому законом порядку в натурі не відводилися та межі ділянок компетентними органами не встановлювалися. Рішенням Дрогобицького міськрайоннного суду Львівської області від 6 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 16 березня 2020 року та постановою Верховного Суду від 24 березня 2021 року, задоволено позов ОСОБА_4 до неї ( ОСОБА_3 ) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язано її не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,14 га на АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель; зобов`язано її (позивача) перенести самовільно та незаконно встановлене нею металеве огородження зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_1 , яким розмежовано сусідні земельні ділянки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , на відстань не менше 1-го метра від найбільш виступаючої конструкції стін житлового будинку, господарських споруд та будівель, які належать їй на праві приватної власності. На виконання рішення суду вона ( ОСОБА_3 ) демонтувала металеве огородження, яке розмежовувало сусідні земельні ділянки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , однак встановити огорожу у відповідності до рішення суду не мала змоги, оскільки ОСОБА_4 самовільно на власний розсуд встановила металеву огорожу на бетонному фундаменті зі сторони належного їй будинковолодіння АДРЕСА_2 , якою розмежовано сусідні земельні ділянки № НОМЕР_1 та АДРЕСА_2 . Зазначає, що при встановленні огорожі ОСОБА_4 ігнорувала рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 6 грудня 2019 року, а саме: огорожа встановлена відповідачем таким чином, що виступає за периметр її земельної ділянки, в результаті чого відстань від найбільш виступаючих конструкцій стін господарських споруд та будівель відповідача місцями складає понад 2 м і більше. Стверджує, що внаслідок самовільного спорудження ОСОБА_4 огорожі частина земельної ділянки, яка перебувала в її ( ОСОБА_3 ) користуванні, опинилася за огородженням на стороні відповідача.

Вважає, що ОСОБА_4 , самовільно спорудивши огорожу на відстані понад 1 метр від найбільш виступаючої конструкції стін належних їй господарських будівель та споруд, всупереч ухваленому судом рішення, яке набрало законної сили, порушує її (позивача) права на користування земельною ділянкою для обслуговування належного їй житлового будинку, господарських будівель та споруд. Встановлення огорожі звужує ширину проїзду до її ( ОСОБА_3 ) господарства, чим перешкоджає вільному доступу до житлового будинку та господарських будівель через проїзд з АДРЕСА_1 . Просить позов задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 грудня 2022 року у задоволенні позовну відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права; а висновки суду є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на доводи позовної заяви. Судові витрати просить стягнути з відповідача на її (позивач) користь.

13 квітня 2023 року від ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на безпідставність доводів позовної заяви і апеляційної скарги та законність оскаржуваного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 29 лютого 2000 року, виданим Дрогобицькою районною державною адміністрацією Львівської області на підставі розпорядження Дрогобицької райдержадміністрації №85 від 29 лютого 2000 року, реєстровий №282. Будівництво вказаного будинку здійснювалося на підставі свідоцтва №80/73 «Про забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР» від 1873 року, виданого на ім`я батька ОСОБА_3 - ОСОБА_5 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 4 жовтня 2016 року вбачається, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно погосподарської книги №8 за 1983 - 1985 роки у с. Летня, ОСОБА_6 та його сім`ї - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 належала земельна ділянка у цьому селі площею 0,15 га, в тому числі під будівлями, чагарниками, лісами, ярами, балками та громадськими шляхами - 0,01 га, а також житловий будинок площею 48 кв.м, 1958 року забудови.

В березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області із заявою про розмежування сусідніх земельних ділянок.

У постанові Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 4 жовтня 2017 року у справі № 442/4928/17 за позовом ОСОБА_4 до Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, з участю третьої особ: ОСОБА_3 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, вказано, що Летнянська сільська рада Дрогобицького району Львівської області, як орган місцевого самоврядування с. Летня, який за законом у позасудовому порядку наділений виключною компетенцією щодо вирішення земельних питань, фактично самоусунулась від виконання прямих своїх обов`язків щодо вирішення цього земельного спору.

Цією постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано незаконними та протиправними дії Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області у зв`язку із неналежним розглядом земельного спору щодо меж земельної ділянки, яка приватизовується її користувачем, що виник між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , на підставі заяви ОСОБА_4 «Про вирішення земельного спору щодо меж земельної ділянки, яка приватизується її користувачем». Зобов?язано Летнянську сільську раду Дрогобицького району Львівської області у порядку, строк та спосіб, що встановлені законом, повторно розглянути земельний спір щодо меж земельної ділянки, яка приватизовується її користувачем, який виник між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Рішенням Дрогобицького міськрайоннного суду Львівської області від 6 грудня 2019 року у справі №442/2691/18 задоволено позов ОСОБА_4 , зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні земельною ділянкою на АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель площею 0,14 га; зобов`язано ОСОБА_3 перенести самовільно та незаконно встановлене нею металеве огородження зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_1 , яким розмежовано сусідні земельні ділянки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , на відстань не менше 1-го метра від найбільш виступаючої конструкції стін житлового будинку, господарських споруд та будівель, що розташовані на АДРЕСА_1 , та які не належать їй на праві приватної власності.

Згідно довідки Летнянської сільської ради від 10 листопада 2016 року №2005 ОСОБА_4 користується земельною ділянкою площею 0,14 га, межі якої встановлені по металевих стовпцях на бетонній основі і винесені в натурі в 1968 році.

Висновком №22/23 будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у справі №442/2691/18 від 1 липня 2019 року встановлено, що згідно з планом забудови садиби, який міститься у свідоцтві № НОМЕР_3 «Про забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР» від 1973 року, відстань від житлового будинку будинковолодіння АДРЕСА_1 до огородження зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_2 , становить 12 м. Розмір житлового будинку АДРЕСА_1 становить 9,09 м, а згідно з Планом забудови садиби, який міститься у свідоцтві № НОМЕР_3 «Про забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР» від 1973 року розмір житлового будинку будинковолодіння АДРЕСА_1 становить - 10 м. Відстань від житлового будинку АДРЕСА_1 до металевого огородження сусіднього будинковолодіння з правої сторони від входу становить 5,99 м (по літній кухні 3,63 м та від літньої кухні до металевого огородження - 2,36 м). Згідно з планом забудови садиби, відстань від проектованого житлового будинку будинковолодіння АДРЕСА_1 до металевого огородження зі сторони сусіднього будинковолодіння з правої сторони становить 4 м.

На плані забудови садиби, який міститься у свідоцтві № НОМЕР_3 «Про забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР» від 1973 року, виданого ОСОБА_5 , зі сторони земельної ділянки № 134 межа огородження нанесена по прямій лінії.

Згідно Плану забудови садиби, відстань (розмірна лінія) від житлового будинку та господарських будівель і споруд на АДРЕСА_2 до межі земельної ділянки зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_1 на цій вулиці відсутня. Не надається можливим встановити, на якій відстані від житлового будинку та господарських будівель і споруд за АДРЕСА_2 , що перебувають у власності ОСОБА_4 , повинно бути встановлено огородження (межі) сусідньої земельної ділянки (садибної) ділянки ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 , відповідно до плану забудови садиби, який міститься у свідоцтві № НОМЕР_3 «Про забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР» від 1973 року, виданого ОСОБА_5 .

З постанови старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Костишин Н.Р. від 7 травня 2020 року у ВП НОМЕР_4 вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа №442/2691/18 від 8 квітня 2020 року при виході за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_3 перенесла самовільно та незаконно встановлене нею металеве огородження зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_1 , яким розмежовано сусідні земельні ділянки № НОМЕР_1 та АДРЕСА_2 , на відстань не менше 1-го метра від найбільш виступаючої конструкції стін житлового будинку, господарських споруд та будівель, що розташовані на АДРЕСА_1 та які належать їй на праві приватної власності, про що складено акт державного виконавця від 5 травня 2020 року. Виконавче провадження з примусового виконання згаданого виконавчого листа закінчено.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Фурдиги В.О. від 8 травня 2020 року у ВП НОМЕР_5 вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа №442/2691/18 від 8 квітня 2020 року при виході за адресою: АДРЕСА_1 , зобов?язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні земельною ділянкою на АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговувания житлового будинку, господарських споруд та будівель площею 0,14 га. Виконавче провадження з примусового виконання цього листа закінчено.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 звертався до суду із заявою про роз`яснення рішення суду у справі №442/2691/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи: Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2021 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суд від 2 листопада 2021 року, у задоволенні такої заяви відмовлено.

Рішенням Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області від 7 лютого 2020 року за №715 затверджено акт земельно-погоджувальної комісії з додатками від 28 січня 2020 року щодо розгляду заяви ОСОБА_3 .

Відповідно до цього акту земельна ділянка ОСОБА_4 фактично складається з двох окремих ділянок, які межують із земельною ділянкою ОСОБА_3 .

Відповідно до Плану відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва ОСОБА_4 у с. Летня Дрогобицького району Львівської області, така межує, в тому числі, із землями ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) , її площа становить 0,1003 га.

В акті від 30 грудня 2020 року зазначено, що комісією розглянуто заяву ОСОБА_3 щодо дій ОСОБА_4 , яка забетонувала металеві стовпці і встановила огорожу між земельними ділянками сторін. Встановлено, що відстань від огорожі до житлового будинку становить: 9,17 м та 9,08 м, довжина огорожі, встановленої ОСОБА_4 ,- 21,50 м.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Відповідно до пунктів «а», «г», «е» ч.1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема, забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Згідно із ч. 2 ст. 152 цього Кодексу власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На позивача покладено обов`язок довести факт дійсного порушення її права діями відповідача щодо побудови металевої огорожі з порушенням межі між належними сторонам ділянками.

Суд виходив з того, що належний ОСОБА_4 на праві власності житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 споруджений на час видачі свідоцтва на забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР №80/73 від 1973 року. Відповідач користується земельною ділянкою, межі якої встановлені по металевих стовпцях на бетонній основі і винесені в натурі у 1968 році. Житловий будинок позивача та господарські споруди побудовані з відхиленнями від Плану забудови садиби, який міститься у свідоцтві № НОМЕР_3 «Про забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР». Висновком №22/23 будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи встановлено, що відстань від житлового будинку АДРЕСА_1 до металевого огородження сусіднього будинковолодіння з правої сторони від входу становить 5,99 м, що не відповідає плану забудови садиби, оскільки відстань від проектованого житлового будинку будинковолодіння АДРЕСА_1 до металевого огородження зі сторони сусіднього будинковолодіння з правої сторони повинна становити 4 м.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність доводів позивача щодо збільшення відповідачем площі земельної ділянки, яка знаходиться під її забудовами, за рахунок встановлення нею огорожі із частковим захопленням земельної ділянки ОСОБА_3 та вірно відмовив у позові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які відповідають встановленим обставинам та не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , підписану представником ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 13 червня 2023 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р.Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк