Провадження № 2-о/344/285/23
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

16 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Антоняк Т.М., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Івано-Франківський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, яка подана в порядку окремого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася із заявою, у якій просить встановити факт її проживання із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка і жінки, без реєстрації шлюбу, у період з 30.11.2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 - по дату смерті (загибелі) ОСОБА_2 .

У поданій заяві ОСОБА_1 покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , в районі м. Лисичанськ Луганської області, під час захисту України від збройної агресії російської федерації, героїчно загинув військовослужбовець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною смерті ОСОБА_3 стала вибухова травма, несумісна з життям, внаслідок ворожого обстрілу, під час виконання бойового завдання. Починаючи з 30 листопада 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 - дату смерті (загибелі) ОСОБА_2 , вони проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, мали спільний побут та спільно вели господарство, мали спільний бюджет, між ними існували взаємні подружні права та обов`язки, а також усталені відносини, притаманні подружжю.

Заявник вказує, що встановлення факту їхнього спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне для отримання нею «посвідчення члена сім`ї загиблого» та належного оформлення пільг для членів сімей загиблих учасників бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки без встановлення цього факту вона не має можливості це зробити.

Ознайомившись із матеріалами заяви, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачені пільги сім`ям загиблих (померлих) ветеранів війни та сім`ям загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.

Порядок надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України визначається Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник звернулася до суду із заявою, в порядку окремого провадження, про встановлення факту її проживання разом з проживання із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка і жінки, без реєстрації шлюбу у період з 30.11.2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 - по дату смерті (загибелі) ОСОБА_2 , з метою отримання «посвідчення члена сім`ї загиблого» та належного оформлення пільг для членів сімей загиблих учасників бойових дій відповідно до Закону України «Про ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

За змістом частини першої статті 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення позивача до суду.

Питання юрисдикції впливає на визначення компетентного суду, належного кола учасників справи, розподіл тягаря доведення тощо, тож має вирішуватися судом пріоритетно до вирішення усіх інших правових питань.

Вимоги заявника у цій справі пов`язані з доведенням наявності права на отримання «посвідчення члена сім`ї загиблого» та належного оформлення пільг для членів сімей загиблих учасників бойових дій, у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 . Як вбачається, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами позивача з державою чи її органами, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц зробила висновок, що якщо при розгляді заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, визначено, що існує спір про право і справа має розглядатися за правилами того судочинства, за яким подано цю заяву, проте в порядку позовного провадження, то суд залишає заяву без розгляду. У випадку якщо справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито.

Судом також враховано висновки та мотиви, викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 травня 2022 року в справі № 539/4118/19.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що вимога позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у цій справі пов`язана з доведенням наявності у неї права на отримання пільг для члена сім`ї загиблого учасника бойових дій і пов`язана з публічно-правовими відносинами заявника з державним органом Міністерством оборони України, тому вирішення вказаного спору не належить до цивільної юрисдикції, а віднесено до адміністративної юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в порядку ЦПК України, вважаю за необхідне, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, відмовити у відкритті провадження у вказаній цивільній справі.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 353 ЦПК України суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Івано-Франківський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, яка подана в порядку окремого провадження.

Роз`яснити заявнику право на звернення з позовною заявою за правилами Кодексу адміністративного судочинства України до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Антоняк Т.М.