Справа № 495/4696/23
01 червня 2023 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
судді Заверюха В.О., при секретарі - Задорожна Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стислий виклад позиції позивача
07 жовтня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеській області, про що видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис №24. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 17.01.2023 року, актовий запис №6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 17.01.2023 року, актовий запис №566. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2022 року, справа №495/7020/22-ц шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований у виконавчому комітеті Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеській області, актовий запис №24 був розірваний та визначено місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , за адресою постійного проживання батька, а саме: АДРЕСА_1 . Починаючи з моменту ухвалення вищевказаного рішення суду та до моменту звернення до суду з даним позовом, ставлення відповідача до спільних дітей не змінилось, відповідач продовжує нехтувати виконанням своїх батьківських обов`язків відносно виховання та утримання дітей передбачених ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», а саме: не цікавиться їх життям, не приймає участі у їх вихованні та утриманні, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, більш того, свої наміри щодо дітей та своє байдуже ставлення відповідач фактично висловила та задокументувала у заяві, яка засвідчена державним нотаріусом Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Садановим О.В., в якій вона надає згоду на позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована в реєстрі за №768 від 17.05.2023 року. Позивач разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 продовжує мешкати за своєю адресою місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 та як і раніше самостійно виховує та забезпечує їх усім необхідним, а саме: піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створює належні умови для розвитку їх природних здібностей, забезпечує продуктами харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, виявляє інтерес до їх внутрішнього світу, забезпечує одягом, все це позивач робить за власні кошти, тобто діти перебувають на повному матеріальному утриманні позивача, так як відповідач жодного разу не надала будь-яку матеріальну грошову допомогу. На підставі вищевикладеного та у зв`язку з утвореною ситуацією, яка склалась довкола їх родини, а точніше стосунками які склались між відповідачем та дітьми, позивач переконаний, що відповідач своїм байдужим ставленням до їх спільних неповнолітніх дітей може зашкодити останнім, що в подальшому може негативно вплинути на їх психічний стан та духовний розвиток, а також спаплюжити їх розуміння про сімейні цінності та взагалі поняття сім`ї, оскільки дії відповідача є неприпустимими та переходять всі межі дозволеного у сучасному та розвинутому суспільстві, а тому позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей.
Рух справи у суді
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.05.2023 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2023 року підготовче судове провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не з`явився, проте надав заяву відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась, причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення слухання справа або заперечень на адресу суду не надала.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлялась, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.1, 2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, докази, суд приходить до наступного висновку.
Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування
Судом встановлено, що 07 жовтня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеській області, про що видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис №24.
Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 17.01.2023 року, актовий запис №6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 17.01.2023 року, актовий запис №566.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2022 року, справа №495/7020/22-ц шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований у виконавчому комітеті Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеській області, актовий запис №24 був розірваний та визначено місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , за адресою постійного проживання батька, а саме: АДРЕСА_1 .

Так, починаючи з моменту ухвалення вищевказаного рішення суду та до моменту звернення до суду з даним позовом, ставлення відповідача до спільних дітей не змінилось, відповідач продовжує нехтувати виконанням своїх батьківських обов`язків відносно виховання та утримання дітей передбачених ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», а саме: не цікавиться їх життям, не приймає участі у їх вихованні та утриманні, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, більш того, свої наміри щодо дітей та своє байдуже ставлення відповідач фактично висловила та задокументувала у заяві, яка засвідчена державним нотаріусом Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Садановим О.В., в якій вона надає згоду на позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована в реєстрі за №768 від 17.05.2023 року.

В свою чергу, позивач разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 продовжує мешкати за своєю адресою місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 та як і раніше самостійно виховує та забезпечує їх усім необхідним, а саме: піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створює належні умови для розвитку їх природних здібностей, забезпечує продуктами харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, виявляє інтерес до їх внутрішнього світу, забезпечує одягом, все це позивач робить за власні кошти, тобто діти перебувають на повному матеріальному утриманні позивача, так як відповідач жодного разу не надала будь-яку матеріальну грошову допомогу.

Як зазначає позивач, у зв`язку з утвореною ситуацією, яка склалась довкола їх родини, а точніше стосунками які склались між відповідачем та дітьми, позивач переконаний, що відповідач своїм байдужим ставленням до їх спільних неповнолітніх дітей може зашкодити останнім, що в подальшому може негативно вплинути на їх психічний стан та духовний розвиток, а також спаплюжити їх розуміння про сімейні цінності та взагалі поняття сім`ї, оскільки дії відповідача є неприпустимими та переходять всі межі дозволеного у сучасному та розвинутому суспільстві.

В судовому засіданні встановлено, що батьківські обов`язки стосовно дітей виконує лише їх батько, який створив для дітей всі умови для їх повноцінного розвитку та виховання. Відповідач за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей, без поважних причин залишивши їх без батьківської уваги та турботи, не займається їх вихованням, не цікавиться їх життям, станом здоров`я, не доглядає їх, не виявляє інтересу до дітей, не має наміру бачитись з дітьми, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми, тобто відповідач, як мати байдуже ставиться до долі дітей, а позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Також, фактом того, що відповідач, як мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не цікавиться їх життям, не має бажання приймати та не приймає участі у їх вихованні та утриманні, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, слугує нотаріально засвідчена приватним нотаріусом Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Садановим О.В. заява відповідача ОСОБА_2 від 17.05.2023 року, зареєстрована в реєстрі за №768, якою відповідач за власним вільним волевиявленням, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та правові наслідки, без будь-якого примусу, як фізичного так і морального, без отримання будь-якої винагороди, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей матірю та свідоме нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст.164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно з нормами ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої малолітньої дитини.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст.150 СК України, за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, без поважних причин залишила їх без батьківської уваги та турботи, що підтверджується перевіреними у судовому засіданні доказами, у зв`язку із чим, із метою захисту прав та законних інтересів дітей, на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України суд вважає за необхідне позбавити її батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач не позбавлена права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в порядку ст.169 СК України у випадку зміни поведінки та свого ставлення до дітей.

Висновок суду

Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем до суду надані належні докази, що підтверджують свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати дітей, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними та відповідача належить позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей.

Керуючись ст.ст.4, 12-13, 82, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Заверюха В.О.