КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/4754/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича, заінтересована особа - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», -

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 у порядку статті 447 ЦПК України звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В., заінтересована особа - АТ «УкрСиббанк».

Скарга мотивована тим, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. у порушення ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» вчинені дії щодо опису та арешту майна боржника, а саме в частині їх проведення у час, відмінний у вимозі, надісланій боржнику (12.30 год., тобто на 30 хв. раніше визначеного часу - 13.00 год.), в порушення ч.2 ст. 18 вказаного Закону - проведення опису майна без вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла боржника, також в порушення ч.3 ст. 22 вказаного Закону - в залученні в якості понятих осіб, які мають особисту зацікавленість у вчиннні виконавчих дій під час опису та арешту майна (представника боржника), на підставі чого просив визнати вказані виконавчі дії неправомірними та скасувати постанову приватного виконавця про опис та арешт майна від 22.10.2021 року та зобов`язати приватного виконавця зняти арешт з нерухомого майна - 1/3 частини трикімнатної квартири, що йому належить, за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що оспорювані дії під час проведення виконавчих дій приватним виконавцем та постанова такого приватного виконавця суперечить також приписам ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими державний виконавець зобов`язаний вжити передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі. Посилаючись на викладені обставини, просив суд:

- визнати дії приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича при описі і арешті майна (коштів) боржника в частині проведення їх у час, відмінний від вказаного у вимозі, надісланій боржнику та в залучення понятих осіб, які мають особисту заінтересованість у вчиненні виконавчих дій;

- визнати протиправною і скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича про опис та арешт майна (коштів) боржника, винесену 22.10.2021 року в рамках виконавчого провадження ВП№ 65154987 з виконання виконавчого листа від 08.06.2016 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва у цивільній справі №753/22568/14;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича зняти арешт з об`єкта нерухомого майна - 1/3 частини трикімнатної квартири, що належить боржнику ОСОБА_1 , знаходиться на 12 поверсі за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В., заінтересована особа: АТ «Укрсиббанк» задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бережний Я.В. заперечує проти доводів скаржника, посилаючись на їх безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заінтересована особа - АТ «Укрсиббанк» направила на адресу апеляційного суду письмові пояснення, в яких заперечує проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на їх необґрунтованість.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Немеровець Т.А. підтримали апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи, просили апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про задоволення скарги.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату , час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно положень частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення заявника та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 14.04.2021 року в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. перебуває зведене виконавче провадження ВП № 65162056 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 до складу якого входять 2 (два) виконавчі провадження на загальну суму стягнення 1 827 грн та 86 453 доларів 78 центів США, а саме:

1. ВП 65157871 - з примусового виконання виконавчого листа про стягненення на користь ПАТ «Укрсиббанк» 1 827 грн;

2. ВП 65154987 - з примусового виконання виконавчого листа про стягненення на користь ПАТ «Укрсиббанк» 86 453 доларів 78 центів США.

Так, 14.04.2021 року на виконання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. подані вказані виконавчі документи, й 14.04.2021 року його постановою відкрито виконавче провадження № 6515871.

Постановою приватного виконавця 14.04.2021 року об`єднано виконавчі провадження №№ 65157871 та 65154987 у зведене виконавче провадження № 65162056.

04.10.2021 року приватним виконавцем Бережним Я.В. направлено вимогу боржнику ОСОБА_1 про зобов`язання його надати доступ 22.10.2021 року о 13.00 год. до об`єкта нерухомого майна - 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 для проведення виконавчих дій, що полягають у описі та арешті вказаного майна, яке належним чином вручено 11.10.2021 року боржнику, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення.

22.10.2021 року виходом приватного виконавця за адресою місцезнаходження майна та проведення виконавчих дій - квартири АДРЕСА_2 , боржником не забезпечено доступ виконавця до приміщення квартири, про що зазначено у оскаржуваній постанові, а тому приватним виконавецем здійснено опис майна боржника за наявною технічною документацією, яка надана приватному виконавцю у офіційному порядку Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за його запитом.

Так, відповідно до повідомлення Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» об`єкт нерухомого майна - 1/3 частина трикімнатної квартири, що належить боржнику ОСОБА_1 , розташована на 12 поверсі за адресою: АДРЕСА_1 та складається із: 1) коридор загальна площа кв.м: 18, 1, підсобна площа: 18,1,2) житлова загальна площа: 11,3, житлова площа: 11,3, 3) житлова загальна площа: 11,5, житлова площа: 11,5, 4) кухня загальна площа: 8,5, підсобна площа: 8,5, 5) туалет загальна площа: 1,1, підсобна площа: 1,1 6) ванна загальна площа: 2,6, підсобна площа: 2,6, 7) житлова загальна площа: 18, житлова площа: 18. Всього загальна площа: 71,1, підсобна площа: 30,3, житлова площа: 40,8.

Звертаючись до суду першої інстанції зі скаргою на неправомірні дії приватного виконавця Бережн ого Я.В. , ОСОБА_1 , як на підставу своїх вимог посилався на порушення приватним виконавцем порядку вчинення виконавчих дій, зокрема:

- недотримання часу проведення виконавчих дій, зазначених у вимозі;

- намагання приватного виконавця без вмотивованого судового рішення незаконно проникнути у житло боржника для здійснення опису і арешту;

- залучення до участі у виконавчих діях понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були мали особисту заінтересованість у проведенні виконавчих дій, як представники стягувача.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що скаржником не наведено доказів,які вказували б на порушення приватним виконавцем чинного законодавста та прав боржника, як сторони виконавчого провадження, щодо виконання рішення суду.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 55 Конституції Україниправа і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа "Жовнер проти України" від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин першої, другої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, у разі встановлення обґрунтованості скарги судовий контроль за виконанням судових рішень спрямований не лише на визнання (констатацію) неправомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності виконавця, а й на поновлення порушеного права заявника.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (пункт 6 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 48 Закону № 1404-VIII, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт майна (коштів) боржника відповідно частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частина третя статті 56 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частин п`ятої-шостої статті 56 Закону № 1404-VIII, копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання обґрунтованості скарги, суд першої інстанції правильно встановив, що при здійсненні процедури опису і арешту майна боржника, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , приватним виконавцем було дотримано вимоги статті 56 Закону № 1404-VIII.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Обставини щодо залучення приватним виконавцем до участі у проведенні опису майна боржника в якості понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були мали особисту заінтересованість у проведенні виконавчих дій, як представники стягувача, на законність постанови приватного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 22.10.2021 року не впливають.

Обґрунтовуючи скаргу на неправомірні дії приватного виконавця, ОСОБА_1 не зазначив, які його права, як учасника виконавчого провадження, порушені у зв`язку із вчиненням приватним виконавцем оскаржуваних дій та підлягають поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги, які стосуються незгоди ОСОБА_1 із постановою приватного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна, колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки зазначена постанова не була предметом оскарження у даній справі, тож встановлення цих обставин виходить за межі розгляду даної справи.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії приватного виконавця щодо опису та арешту майна боржника та оскаржувана постанова відповідають вимогам законодавства, вказані дії вчинені в межах повноважень приватного виконавця, при цьому боржником не доведено факту порушення його прав внаслідок винесення даної постанови.

Згідно з чч. 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено докази, зроблені висновки відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній карзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 червня 2023 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.