СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9642/22

пр. № 2/759/788/23

02 травня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - П`ятничук І.В.,

за участю секретаря - Марус А.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Мезенецького М.С. ,

представника відповідача - Мамедова І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Арсенал Страхування», Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К», третя особа: ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_5 який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Арсенал Страхування», Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К», третя особа: ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким просить стягнути з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 106885 грн. 43 коп. та моральну шкоду в розмірі 13000,00 грн., стягнути з ТОВ «Автобудкомплекс-К» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 487000,00 грн. та стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що сталося в м. Києві 11 вересня 2020 року приблизно о 21 год. 40 хв., в результаті якого ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Цивільно- правова відповідальність власника автомобіля «МАЗ-6303» застрахована у відповідача ПрАТ СК «Арсенал Страхування», що підтверджується полісом страхування № 197889306, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров`ю в розмірі 260000,00 грн.

Зазначив, що ОСОБА_4 під час скоєння ДТП виконував свої трудові обов`язки на посаді водія в ТОВ «Автобудкомплекс-К».

В зв`язку з отриманням тяжких тілесних ушкоджень в результаті ДТП, що сталося 11.09.2020 року, позивач в період з 11.09.2020 року по 09.10.2020 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми КНП «Київська міська клінічна лікарня № 17» Виконавчого органу КМР, що підтверджується випискою стаціонарного хворого № 915.

Вказав, що вартість лікування у КНП «Київська міська клінічна лікарня № 17» Виконавчого органу КМР становить 67933 грн. 40 коп., вартість харчування в період лікування становить 9434 грн. 42 коп., вартість авіа перельоту становить 9517 грн. 61 коп., вартість пошкодженого моторолера «Gear» становить 20000,00 грн., які підлягають стягненню з ПрАТ СК «Арсенал Страхування».

Крім того, зазначив, що в результаті ДТП позивачу було завдано моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» у розмірі 13000,00 грн., з ТОВ «Автобудкомплекс-К» у розмірі 487000 грн. 00 коп.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 серпня 2022 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові.

В судовому засіданні представник відповідача ПрАТ СК «Арсенал Страхування» Мамедова І.Р. заперечувала проти заявлених позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду відзиві.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Автобудкомплекс-К» Мезецький М.С. заперечував проти задоволення позову посилаючись на обставини викладені у поданому до суду відзиві.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

З досліджених судом письмових доказів, наявних в матеріалах справи судом встановлено наступні факти.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року визнано винним водія ОСОБА_4 , який 11 вересня 2020 року о 21 год. 40 хв. керував автомобілем «МАЗ-6303», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Святошинська в м. Києві в напрямку вул. Котельникова, в результаті чого здійснив зіткнення з моторолером «Gear», без д.н.з. під керуванням ОСОБА_3 , в результаті якого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження (а.с. 7-8).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 липня 2022 року вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року скасовано в частині вирішення цивільного позову потерпілого та призначено новий розгляд у суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с. 9-12).

Вказаним вироком ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4-х років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортним засобом з застосуванням ст. 75 КК України; стягнуто з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_3 106885 грн. 43 коп. матеріальної шкоди та 13000,00 грн. моральної шкоди.

Крім того, як вбачається з вищезазначеного вироку, в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-1652-2020 від 02.11.2020 року були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

Цивільно- правова відповідальність власника автомобіля «МАЗ-6303» на момент ДТП було застрахована у відповідача ПрАТ СК «Арсенал Страхування», що підтверджується полісом страхування № 197889306, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров`ю в розмірі 260000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в період часу з 11.09.2020 року по 09.10.2020 року перебував на лікуванні у відділенні політравми КНП «Київська міська клінічна лікарня № 17» Виконавчого органу КМР, що підтверджується випискою стаціонарного хворого № 915 (а.с. 20).

З досліджених в судовому засіданні чеків, квитанцій та документів з лікувальних закладів, які знаходиться в матеріалах кримінального провадження за обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України, вбачається, що загальна сума яка була сплачена позивачем в період лікування становить 64529,34 грн.

Проте, доказів проведеної ПрАТ СК «Арсенал Страхування» страхової виплати потерпілому ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Згідно положення ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок у справі, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої прийнятий, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина ОСОБА_4 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої травмовано ОСОБА_3 доведена.

Цивільно- правова відповідальність власника автомобіля «МАЗ-6303» під час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ СК «Арсенал Страхування», що підтверджується полісом страхування № 197889306, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров`ю в розмірі 260000,00 грн.

Згідно досліджених чеків, квитанцій та документів з лікувальних закладів, які знаходиться в матеріалах кримінального провадження за обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України, загальна сума яка була сплачена позивачем в період лікування становить 64529,34 грн.

Спір між сторонами виник з приводу не виплати ПрАТ СК «Арсенал Страхування» позивачу, як потерпілому від ДТП, страхового відшкодування в порядку ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки цивільно-правова відповідальність винної в ДТП особи була застрахована у відповідача.

Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела.

Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого.

У першому випадку слід довести: наявність обставин непереборної сили; її надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов; причинний зв`язок між даною обставиною і завданою шкодою. У даному випадку ризик невідшкодування шкоди покладається на самого потерпілого.

Разом з тим метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Отже законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За положеннями статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п.34.1 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з положенням п. 36.2 ст.36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до вимог п. 36.4. ст. 36 зазначеного вище Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).

Матеріалами справи доведений факт звернення позивача до ПрАТ СК «Арсенал Страхування» зі заявою про виплату страхового відшкодування до якої надано фіскальні чеки та лікарський висновок та реквізити для сплати страхового відшкодування.

Станом на день розгляду справи докази сплати відповідачем позивачу суми страхового відшкодування, у матеріалах справи, відсутні.

З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для частково задоволення позовних вимог та стягнення з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 64529 грн. 34 коп., яка складається із грошових коштів витрачених на лікування.

Решту чеків на придбання медикаментів та супутніх товарів та суд не може прийняти до уваги та визнати обґрунтованими ці витрати оскільки позивачем не надано доказів призначення їх лікарем.

Щодо стягнення з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» витрат на лікування в розмірі 9434 грн. 42 коп. судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала школи каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я фізичній особі, зобов?язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду.

Відповідно до ч.2 ст. 1202 ЦК України, стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо в потерпілого у зв?язку з ушкодженням здоров?я с потреба у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, то потреба в них та їх тривалість мають підтверджуватися висновком судово-медичної експертизи. Розмір витрат на необхідний догляд за потерпілим установлюється залежно від характеру цього догляду, який при ушкодженні здоров?я визначається судово-медичною експертизою.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 25 Постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» також роз`яснив, що: «Страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону N 1961-IV.

При цьому страховому відшкодуванню підлягають і додаткові витрати, зумовлені необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Потреба у додаткових витратах встановлюється висновком медико-соціальної експертної комісії.

При вирішенні спорів про страхове відшкодування у наведених вище випадках суди повинні застосовувати положення Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та враховувати відповідні роз`яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Однак позивачем не надано до суду документів, що підтверджують потребу позивача у посиленому харчуванні а тому, позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» коштів на харчування у розмірі 9334 грн. 42 коп. не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення грошових коштів на придбання авіа квитків до Республіки Азербайджан, судом встановлено наступне.

Згідно до п. 24.1. ст.24 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Однак матеріали справи не містять дані витрати в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на купівлю квитків в розмірі 9517,61 грн. не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 20000,00 грн. в зв`язку зі знищення моторолера «Gear», судом встановлено наступне.

Згідно зі ст. 6 Закону №1961-IV, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст.ст. 9, 22-28, 35 Закону №1961-IV, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Проте, позивачем не надано до суду належних доказів належності на праві власності моторолера «Gear», в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» на свою користь моральну шкоду на підставі положення ст.26-1,41 зазначеного вище закону в обсязі 5% від страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю в сумі 13000,00 грн.

Згідно із ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказаного Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З огляду на розмір доведених ОСОБА_3 позовних вимог про стягнення компенсації витрат на лікування в сумі 64529,34 грн., суд приходить до переконання про стягнення на його користь моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`ю в сумі 3226 грн. 47 коп.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з ТОВ «Автобудкомплекс-К» на користь позивача моральної шкоди в розмірі 487000,00 грн., судом встановлено наступне.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно п.3 вищезазначеної постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 5 вказаної постанови, передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до пункту 9 зазначеної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Проте, позивачем не надано доказів, в чому полягали ці моральні страждання, як вони вплинули на повсякденне життя, якими доказами вони доводяться. Отже, позовні вимоги в частині стягнення компенсації моральної шкоди в сумі 487000,00 грн. не підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором».

Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги.

На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 03.09.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера від 03.09.2021 року про сплату 8000,00 грн., договір про надання правової допомоги від 16.10.2021 року укладений між позивачем та адвокатом Скрипка І.М., розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 29.10.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 16/10/21 від 26.10.2021 року про сплату 5300,00 грн.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем не надано доказів понесених витрат на правничу допомогу, а саме не надано акту виконаних робіт, тому вимоги про їх стягнення задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, в порядку передбаченому положенням ст.141 ЦПК України, суд дійшов наступних висновків.

При зверненні до суду із позовом позивач був звільнений від сплати судового збору. Тому згідно вимог ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» на користь держави в сумі 2481,00 грн., виходячи з розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 133,141,209-211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Арсенал Страхування», Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К», третя особа: ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Арсенал Страхування» ( , місце знаходження: м. Київ, вул. Борщагівська, 154) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 64529 грн. 34 коп., моральної шкоди 3226 грн. 47 коп., а всього стягнути 67755 ( шістдесят сім тисяч сімсот п`ятдесят п`ять ) грн. 81 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Арсенал Страхування» ( , місце знаходження: м. Київ, вул. Борщагівська, 154) на користь держави судовий збір у розмірі 2481 грн. 00 коп.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.В. П`ятничук