Справа № 405/4567/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді Драного В.В.

при секретарі Дятел О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», в якому просить: стягнути з відповідача заробітну плату в сумі 161 533,63 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за останні 6 місяців в сумі 243 489,60 грн. В обґрунтування позову зазначено, що у період з 06.10.1994 року по жовтень 2022 року він працював на шахті «Інгульська», яка входить до складу ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» де виконував роботи в особливо важких та шкідливих умовах праці. Стаж роботи позивача на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів складає понад 28 років.

Згідно наказу № 248о/с від 10 жовтня 2022 року позивача було звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України. Вказаним наказом, була також передбачена виплата грошової компенсації за 57 календарних днів за невикористану щорічну відпустку.

В день звільнення відповідача не було повідомлено належним чином про нараховані суми належні при звільненні та не здійснено виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України.

Вказує, що лише 29.05.2023 року з довідки відповідача № 53 від 15.05.2023 року позивачу стало відомо, що заборгованість по заробітній платі складає 161 533,63 грн, яка складається із нарахованої але частково невиплаченої заробітної плати за травень жовтень 2022 року та компенсації за невикористані дні основної відпустки. Відповідач не виконав свій обов`язок щодо сплати при звільненні всіх належних до виплати сум.

Враховуючи вищезазначене, з метою захисту прав та законних інтересів позивач вважає за необхідне звернутися до суду та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 161 533,63 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку за останні шість місяців у розмірі 243,489,60 грн. враховуючи розмір середньоденної заробітної плати позивача в сумі 1325,72 грн./180 календарних днів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.09.2023 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

09.10.2023 року за вх. № 25438 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача не погодився з розміром середнього заробітку заявленим до стягнення позивачем у розмірі 243,489,60 грн., оскільки вважає його неспівмірним із сумою боргу. Вважає, що позивачу при звільненні належні до сплати суми 161 533,63 грн. не сплачені. Середній заробіток при звільненні складав 29165,84 грн., що по відношенню до невиплачених 161 533,63 грн. складає 18,05 %, що є підставою для застосування зазначеного процентного співвідношення до встановленого судом розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - 21034,86 грн., що і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі представник відповідача не вказав заперечень у відзиві на позовну заяву, що розцінюється судом як визнання позову в цій частині.

10.11.2023 року за вх. № 28928 до суду від представника позивача адвоката Кузнєцова О.В. надійшла заява про уточнення (зменшення) розміру позовних вимог, в якій він просив стягнути з відповідача середній заробіток за період затримки розрахунку за останні шість місяців, враховуючи 130 лише робочих днів, а не календарних, як вказав у позовні заяві, у розмірі 172 343,60 грн., а всього, враховуючи заборгованість по заробітній платі, 333877,23 грн.

У судове засідання 27.11.2023 року за вх. № 30346 представник позивача адвокат Кузнєцов О.В. подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позові, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 , яка заповнена 06.10.1994 року, дійсно останній з 06.10.1994 року року по 10.10.2022 року знаходився у трудових відносинах з Державним підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та, на підставі наказу № 248о/с від 10.10.2022 року, був звільнений (а.с. 4-5).

Наказом № 248о/с від 10.10.2022 року ОСОБА_1 був звільнений з посади заступника головного енергетика, у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України та визначено службі бухгалтерського обліку підприємства виплатити грошову компенсацію за 57 календарний днів невикористаної щорічної відпустки (а.с. 6).

З довідки № 53 від 15.05.2023 року, виданої ДП «СхідГЗК» вбачається, що заборгованість за період з травень-жовтень 2022 року не виплаченій заробітній платі ОСОБА_1 , який працював на Інгульській шахті ДП «СхідГЗК» на посаді заступник головного енергетика, складає 161533,63 грн. (а.с. 8).

Згідно довідки про доходи № 52 від 15.05.2023 року виданої ДП «Схід ГЗК» середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 1325,72 грн., середньомісячна заробітна плата складає 29165,84 грн. (а.с. 9).

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

За змістом ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Відповідно ч.2 ст.233 КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначає структуру заробітної плати, а саме:

- основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

- додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Проаналізувавши зазначені норми, суд приходить до висновку, що всі суми (заробітна плата, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що позивач звернувся до суду в строк, визначений ст.233 КЗпП України, беручи до уваги визнання відповідачем позову в частині стягнення заробітної плати за період з травень-жовтень 2022 року в сумі 161533,63 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Що ж стосується середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то слід зазначити наступне.

Позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 172 343,60 грн. за останні шість мясяців з розрахунку 130 робочих днів / середньоденна заробітна плата 1325,72 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно статтею 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 3 липня 2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Пунктом 8 даного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із наданої позивачем довідки № № 52 від 15.05.2023 року виданої ДП «Схід ГЗК» (а.с. 9) вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 1325,72 грн.

Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні за шість місяців в сумі 172 343,60 грн. (1325,72 грн./день 130 робочих днів).

Доводи відповідача про відсутність коштів у підприємства та тяжкий фінансовий стан не приймаються судом до уваги, оскільки сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 172 343,60 грн., вважаючи її співмірною розміру заборгованості на день звільнення.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Крім цього, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2434,89 грн. на користь позивача, та в дохід держави 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити.

Стягнути із Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, юридична адреса: вул. Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область, 52210), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість по заробітній платі за період травень-жовтень 2022 року в розмірі 161533 (сто шістдесят одна тисяча п`ятсот тридцять три) грн. 63 коп.

Стягнути із Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (ЄДРПОУ 14309787, юридична адреса: вул. Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область, 52210), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 172 343 (сто сімдесят дві тисячі триста сорок три) грн. 60 коп.

Стягнути із Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, юридична адреса: вул. Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область, 52210), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 2434,89 грн.

Стягнути із Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, юридична адреса: вул. Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область, 52210) в дохід держави 1073,60 грн.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м.Кіровограда В.В. Драний