Житомирський апеляційний суд
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Галацевич О.М.

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №295/13593/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Воробйової Т.А. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно з індексацією відповідно до закону, до закінчення навчання чи до досягнення донькою 23-х річного віку.

Позовні вимоги мотивувала тим, що рішенням Богунського районного суду м. Житомир від 22.10.2013 розірвано шлюб між нею та відповідачем. Зазначає, що від шлюбу мають повнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стверджує, що за рішенням суду з відповідача стягувалися аліменти на утримання доньки до її повноліття в розмірі від доходу платника. Вказує, що їх повнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є курсантом 1-го курсу денної форми навчання за державним замовленням Харківського національного університету внутрішніх справ. Зазначає, що їх донька отримує грошове забезпечення по 208,00 грн щомісячно, однак, цих коштів є недостатньо для повноцінного забезпечення життєдіяльності доньки. Вказує, що вона власними силами утримує повнолітню доньку, а саме несе витрати на придбання продуктів харчування, одягу, лікування, забезпечення інших потреб, натомість донька не має змоги сама себе забезпечувати усім необхідним, оскільки є непрацюючою, бо продовжує навчання на денній формі, тому потребує матеріальної допомоги.

Зазначає, що відповідач є працездатним, матеріальне становище задовільне, інших осіб на утриманні не має, стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться. Стверджує, що відповідно до повідомлення Житомирського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Житомирської області, з 24.02.2022 відповідача було призвано на військову службу до лав Збройних Сил України, отже відповідач отримує грошове забезпечення як військовослужбовець. Вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на повнолітню доньку в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. Враховуючи вищевикладене просить задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомир від 03 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000,00 грн щомісячно, починаючи з 22.12.2022 до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку (в разі продовження навчання). В решті позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить його зміни в частині визначення розміру аліментів та стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання в сумі 2000 грн щомісячно починаючи з 22.12.2022 до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що донька проживає у м. Вінниця в гуртожитку Харківського національного університету внутрішніх справ, в якому навчається на безплатній формі навчання на першому курсі та є курсантом вказаного університету і перебуває на повному матеріальному забезпеченні держави. Зазначає, що суд першої інстанції при винесенні рішення не надав оцінки тому, що ОСОБА_1 до позовної заяви не надала будь-яких документів та інших доказів щодо понесених витрат на утримання та навчання доньки. Вказує, що позивач також не підтвердила, яку допомогу надавала вона дочці, не підтвердила обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої доньки потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) саме у розмірі, зазначеному у позовній заяві.

Стверджує, що суд першої інстанції не надав будь-якої оцінки копіям чеків з АТ КБ «ПриватБанк», які підтверджують перерахуванням ним для доньки, грошових коштів протягом 2022-2023 років, тобто з часу її навчання у вищому навчальному закладі. Також, зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що він на сьогодні є військовослужбовцем, має постійний дохід, який витрачає на купівлю обмундирування, засобів пересування та інших необхідних речей. При цьому стверджує, що він постійно надає матеріальну допомогу дочці, яка їй необхідна для проживання. Також звертає увагу на те, що донька маючи повну цивільну дієздатність не зверталася з вказаним позовом, у зв`язку з тим, що він їй безпосередньо надає всю необхідну матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене просить рішення Богунського районного суду м. Житомир від 03 травня 2023 року змінити та стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання в сумі 2000 грн щомісячно починаючи з 22.12.2022 до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатною особою, який зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням в університеті, відповідач на утриманні інших осіб не має та зважаючи на суму коштів, які відповідач добровільно надає дочці, дійшов висновку про стягнення аліментів у сумі 5 000,00 грн щомісячно до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох річного віку.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повному обсязі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки №2/272 від 06.10.2022, яка видана Харківським національним університетом внутрішніх справ, ОСОБА_3 є курсантом 1-го курсу денної форми навчання за державним замовленням. Зарахована на навчання 01.09.2022. Передбачуваний термін закінчення навчання - липень 2026 року.

Згідно з довідкою №4/478 від 28.11.2022, яка видана Харківським національним університетом внутрішніх справ, ОСОБА_3 у вересні та жовтні 2022 року отримувала грошове забезпечення у сумі по 208,00 грн щомісячно.

Відповідно до копій квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» відповідач у жовтні 2022 року перерахував на рахунок доньки 4 000,00 грн, у листопаді - 3 000,00 грн, у грудні - 4 000,00 грн, у січні 2023 року - 6 000,00 грн, у лютому 2023 року 6 000,00 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями ч.1 ст.199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992, статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 року, статус рішення - остаточне).

Встановивши, що ОСОБА_3 є курсантом 1-го курсу денної форми навчання, суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідач за приписами ст. 199 СК України, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання. Проте, при визначенні розміру аліментів суд неповно врахував обставини, що мають значення для справи, зокрема не врахував, що ОСОБА_3 є курсантом 1-го курсу денної форми навчання за державним замовленням Харківського національного університету внутрішніх справ. Крім того, за рахунок державного бюджету ОСОБА_3 отримує грошове забезпечення.

Визначивши розмір аліментів у розмірі 5000 грн., суд першої інстанції, не з`ясував та не врахував фактичної суми доходів відповідача, чим припустився порушення принципу розумності та достатності стягнутих аліментів відповідно до фактичних потреб повнолітньої доньки відповідача для продовження навчання, адже сам по собі факт навчання дитини в навчальному закладі не може бути підставою для призначення аліментів у заявленому позивачем розмірі, а доказів на існування таких витрат позивач не надала.

З огляду на зазначені обставини, а саме: навчання доньки сторін за державним замовленням, отримання грошового забезпечення, відсутність доказів на понесення фактичних витрат, у тому числі для навчання, а також підтверджений відповідачем факт добровільного перерахування коштів на рахунок доньки, та принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів у сумі 5000 грн щомісячно, виходячи з принципу розумності та справедливості слід змінити та визначити аліменти у розмірі 3000 грн щомісячно.

Визначений розмір аліментів на переконання колегії суддів дозволить зберегти баланс між потребами доньки, яка продовжує навчання і потребує допомоги батьків та потребами відповідача.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначеного розміру аліментів з 5000 грн до 3000 грн., відповідно до положень ст.376 ЦПК України.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомир від 03 травня 2023 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 5000 грн до 3000 грн щомісячно на період навчання починаючи з 22 грудня 2022 року до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох річного віку (в разі продовження навчання).

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді