Справа №333/6281/23
Провадження №4-с/333/43/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, скаргу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на дії та рішення від 13.07.2023 року державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рибалко О.С. (юридична адреса: 69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16), стягувач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду зі скаргою на рішення та дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С., в якій просила визнати дії державного виконавця Рибалко О.С. неправомірними у зведеному виконавчому провадженні №70683680; скасувати постанову про накладення штрафу від 13.07.2023 року №70683680.

В обґрунтування свої скарги ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначила, що на виконанні в Комунарському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавчий лист від 16.09.2022 року №333/7631/21, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про встановлення бабусі ОСОБА_4 та дідусю ОСОБА_2 графіку спілкування з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , один раз на місяць третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся. У вказаних виконавчих провадженнях ОСОБА_1 є боржником.

22.07.2023 року на адресу проживання ОСОБА_1 надійшла постанова державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. про накладення штрафу від 13.07.2023 року №70683680 за невиконання 12.07.2023 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Акт державного виконавця про порушення від 12.07.2023 року ОСОБА_1 не отримувала.

ОСОБА_1 повідомила державного виконавця Рибалко О.С. шляхом подання через канцелярію документів та на електронну пошту про те, що ОСОБА_6 перебуває на оздоровленні за межами міста Запоріжжя.

Заявник (боржник) вважає, що накладення штрафу за невиконання рішення суду є незаконним та безпідставним, оскільки факту невиконання рішення суду не було.

Фактично ОСОБА_1 не чинила та не чинить перешкоди стягувачу у спілкуванні та вихованні онука, дитина не бажає спілкуватися з бабою та дідом, що неодноразово було зафіксовано державним виконавцем.

З цих підстав, посилаючись на норми чинного законодавства, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить суд визнати дії державного виконавця Рибалко О.С. щодо накладення штрафу неправомірними у виконавчому провадженні №70683680; скасувати постанову про накладення штрафу від 13.07.2023 року №70683680.

Ухвалою суду від 15.08.2023 року прийнято скаргу до свого провадження і призначено судове засідання.

26.09.2023 року на адресу суду від державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. надійшов відзив з доповненнями на скаргу ОСОБА_1 разом з копіями матеріалів виконавчого провадження, в якому державний виконавець просить відмовити у задоволенні скарги.

В обгрунтування відзиву державний виконавець зазначила, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження №70683680 з виконання виконавчого листа Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2022 року №333/7631/21.

25.01.2023, перебуваючи на закріпленому робочому місці, державним виконавцем було винесено наступні постанови:

- постанова про відкриття виконавчого провадження;

- постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- постанова про стягнення виконавчого збору.

06.07.2023 року державним виконавцем була надіслана вимога сторонам виконавчого провадження №70683680 з зобов`язанням ОСОБА_1 з`явитися 12.07.2023 року разом із сином до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для надання побачення бабусі та дідусю з дитиною за рішенням суду.

12.07.2023 року державним виконавцем був складений акт в якому зазначено, що боржником вимогу від 06.07.2023 року щодо виконання рішення суду по справі №333/7631/21 не виконано. Боржником ОСОБА_1 дитину ОСОБА_5 у встановлений час у виконавчому документі для побачення з бабусею ОСОБА_4 та дідусем ОСОБА_2 не надано. Боржник ОСОБА_1 повторно надіслала на електронну пошту відділу заяву про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку з перебуванням дитини ОСОБА_5 на оздоровленні, не надавши відповідних доказів.

З цих підстав, 13.07.2023 року державним виконавцем у виконавчому провадженні №70683680 було винесено постанову про накладення штрафу згідно акту державного виконавця від 12.07.2023 року.

Також повідомила, що письмові заяви про відкладення виконавчих дій від боржника чи стягувачів державному виконавцю не надходили, а отже жодні підстави відсутні для відкладення виконавчих дій. Надані боржником докази про наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим не обґрунтовані чинним законодавством України, тому вони не були прийняті до уваги державним виконавцем.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не надала державному виконавцю відповідних доказів поважності причин невиконання рішення суду, державний виконавець вважає, що правомірно прийняла постанову про накладення штрафу на боржника. А тому, підстави для скасування постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженню №70162065 відсутні. Постанова була винесене згідно чинних норм законодавства, не порушуючи Закону України «Про виконавче провадження».

09.10.2023 року на адресу суду від заінтересованої особи стягувача ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив, що у зв`язку із тим, що колишня невістка ( ОСОБА_1 ) почала створювати перешкоди у спілкуванні із онуком, вони вимушені були звернутись за захистом до суду.

Під час судового розгляду справи №333/7631/21 ОСОБА_1 погодилась із запропонованим органом опіки та піклування ЗМР по Комунарському району графіком спілкування дитини разом із бабусею та дідусем.

12 серпня 2022 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , встановлено графік побачень із онуком, ОСОБА_5 : один раз на місяць третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся.

На підставі зазначеного рішення суду, ними було отримано виконавчі листи:

-виконавчий лист №333/7631/21, виданий 16.09.2022 року, про встановлення графіку спілкування з онуком - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягувач: ОСОБА_4 ;

-виконавчий лист №333/7631/21, виданий 16.09.2022 року про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_4 у вихованні онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягувач: ОСОБА_4 ;

У подальшому, ОСОБА_1 не дивлячись на те, що погодилась із запропонованим органом опіки та піклування графіком спілкування дитини із бабусею, дідусем, звернулась із апеляційною скаргою на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 від 12 серпня 2022 року.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 29.11.2022 року було відмовлено у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 від 12 серпня 2022 року.

ОСОБА_1 звернулась із касаційною скаргою на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 від 12 серпня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 29.11.2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2023 року у справі № 333/7631/21 було повернуто касаційну скаргу ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю підстав для касаційного оскарження.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 від 12 серпня 2022 року.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 від 15 квітня 2023 року було відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

У зв`язку із відмовою ОСОБА_1 виконувати рішення суду в добровільному порядку, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вимушені були звернутись до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі №333/7631/21 від 12.08.2022 року.

На підставі зазначених виконавчих листів, було відкрито виконавче провадження, зокрема, №70683680.

Станом на сьогодні, ОСОБА_1 відмовляється виконувати рішення суду у добровільному порядку, що підтверджується доказами наведеними у додатках.

Так, державний виконавець неодноразово складала відповідні акти щодо відмови ОСОБА_1 виконувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі №333/7631/21 від 12.08.2022 року.

У скарзі ОСОБА_1 зазначає, що нібито дії державного виконавця є неправомірними, адже на думку боржника дитина не хоче бачитись із дідом та бабою.

Стягувач зазначила, що ОСОБА_1 намагається всілякими способами обмежити спілкування онука із рідними.

З метою ухилення від виконання рішення суду, ОСОБА_1 подала державному виконавцю заяву про відкладення проведення виконавчих дій, у зв`язку з перебуванням дитини ОСОБА_5 на оздоровленні з доданим актом про встановлення факту проживання дитини з бабусею ОСОБА_7 .

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не надала державному виконавцю відповідних доказів поважності причин невиконання рішення суду, державний виконавець, керуючись ч.2 ст.63, ч.4 ст. 64 1 Закону України «Про виконавче провадження», правомірно винесла постанови про накладення штрафу на боржника.

З огляду на викладене, заінтересована особа вважає, що вимога ОСОБА_1 про визнання дії державного виконавця Рибалко О.С. неправомірними у виконавчому провадженні №70683680; скасування постанови про накладення штрафу від 13.07.2023 року №70683680 є незаконними та безпідставними, спрямованими на уникнення виконання рішення суду.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені своєчасно та належним чином. Від представника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд скарги за її відсутності та за відсутності ОСОБА_1 , в якій вказала, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, написав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому просила відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на обставини, зазначені у її відзиві на скаргу.

Заслухавши пояснення стягувача, дослідивши матеріали скарги та наявній в ній письмові докази, суд дійшов до висновку про закриття провадження у справі, враховуючи таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013від 26 червня 2013 року по справі №1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили. У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року по цивільній справі №333/7631/21 встановлено бабусі ОСОБА_4 та дідусю ОСОБА_2 графік спілкування з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , один раз на місяць третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся; зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_4 , ОСОБА_2 у вихованні онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Комунарському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало зведене виконавче провадження №70162175 з примусового виконання виконавчого листа 333/7631/21, виданого 16.09.2022 Комунарським районим судом м. Запоріжжя, про встановлення бабусі ОСОБА_4 та дідусю ОСОБА_2 графіку спілкування з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , один раз на місяць - третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати опука з дитячого садочка; протягом п?яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся, стягувач ОСОБА_4 .

Частиною 3 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до статті 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. прийнято постановувід 13.07.2023 року у виконавчому провадженні №70683680 про накладення штрафу на ОСОБА_1 , згідно акту державного виконавця від 12.07.2023 року.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Не погоджуючись із прийнятими державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. постановами, Ткач А.Ю. звернулась до суду із скаргою, в якій просить, зокрема, визнати неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу від 13.07.2023 року у виконавчому провадженню № 70683680 та скасувати її.

Розглянувши заявлені ОСОБА_1 вимоги, суд виходиться з того, що за змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, провадження № 14-580цс19, зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012, провадження № 14-37цс21, викладено правовий висновок, що скарга на постанову державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки така постанова не є постановою про накладення штрафу в розумінні частини другої статті 63 Закону, яка підлягає оскарженню до суду в порядку, визначеному частиною другою статті 74 цього Закону, тобто в порядку адміністративного судочинства.

Щодо оскарження постанов виконавців про стягнення інших штрафів, не пов`язаних з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, зазначено, що такі скарги розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Поняття штрафу, вжите у частині другій статті 74 Закону, стосується випадків покладення відповідальності на боржника за невиконання рішення, і його стягнення проводиться на користь держави, тому вимоги щодо оскарження підстав накладення таких штрафів розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Законом справи про оскарження постанов виконавців про стягнення штрафів віднесено до розгляду адміністративного суду.

Згідно зі статтею 74 Закону юрисдикція спорів щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

За правилами адміністративного судочинства оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби, у тому числі постанов державного виконавця про стягнення штрафів.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 липня 2019 року у справі № 879/2/18, провадження № А/9901/8/19, від 03 березня 2020 року у справі № 850/8/19, провадження № А/9901/19, № А/9901/274/19, від 20 квітня 2021 року у справі № 850/1/20, провадження № А/9901/5/21, від 08 червня 2022 року у справі № 758/15223/17, провадження № 61-15712св20.

Отже, постанова державного виконавця про накладення штрафу на боржника, з якими останній не погоджується, можуть бути оскаржені ним до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, а не шляхом подання скарги на дії виконавця в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі № 338/966/20, від 30 листопада 2022 року у справі № 640/14282/19.

З урахуванням зазначених норм права, вимоги скарги в цій частині підлягають оскарженню та розгляду в порядку адміністративного судочинства та не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч. 1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

З огляду на викладене, провадження у справі в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С., щодо винесення постанови про накладення штрафу від 13.07.2023 року у виконавчому провадженні № 70683680 та її скасування підлягає закриттю як таке, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255, 353, 354, 447, 449, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження за скаргою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на дії та рішення від 13.07.2023 року державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рибалко О.С. (юридична адреса: 69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16), стягувач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) - закрити.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 01.12.2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Р.С.Холод