Справа № 503/1386/22
Провадження № 2-др/503/3/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима клопотання (заяву) представника позивача адвоката Медведєвої Л.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Балтський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про виключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за вище вказаним позовом, за результатом розгляду якої 06.07.2023 року ухвалено рішення, яким позов задоволено частково, а саме в частині виключення з актового запису про народження відомостей про позивача, як батька дитини, в той час як в задоволенні іншої вимоги про зобов`язання органу ДРАЦС вчинити певні дії відмовлено.

08.12.2023 року на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання (заява) представника позивача ОСОБА_1 адвоката Медведєвої Л.В. про ухвалення у даній справі додаткового рішення щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 судових витрат на проведення експертизи, які були понесені позивачем. При цьому, в обґрунтування зазначеного представник позивача посилається на ті обставини, що судом при ухваленні рішення не було вирішено питання про стягнення з відповідача судових витрат на проведення експертизи, висновок якої надійшов до суду від експертної установи 19.05.2023 року та міститься у справі, а позивачем було у повному обсязі сплачено грошові кошти згідно рахунку. Тому представник позивача просить ухвалити у даній справі додаткове рішення щодо стягнення з відповідача судових витрат на проведення експертизи згідно рахунку експертної установи.

У зв`язку з чим судом, у відповідності до положень першого речення ч.4 ст. 270 ЦПК України, було здійснено виклик сторін в судове засідання для вирішення питання про стягнення судових витрат на проведення експертизи.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Медведєва Л.В. не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце судового засідання позивач і його представник були своєчасно повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 і 3 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України та з врахуванням процесуального строку розгляду цього питання протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви, передбаченого вимогами першого речення ч.3 ст. 270 ЦПК України, про що свідчать довідки про доставку 12.12.2023 року електронних листів (а.с.131-132) із судовими повістками для позивача та його представника на електронну адресу представника позивача адвоката Медведєвої Л.В. вказану нею в своєму клопотанні / заяві від 08.12.2023 року (а.с.125-126), яке було подане через систему «Електронний суд», а також довідка про доставку 12.12.2023 року повідомлення у додаток «Viber» для позивача ОСОБА_1 (а.с.133). Таке повідомлення позивача відповідає правовій позиції висловленій Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїй постанові від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц (провадження № 61-3069св21). При цьому, у змісті самої позовної заяви представник позивача адвокат Медведєва Л.В. заявила клопотання про розгляд позову без участі позивача та його представника.

Відповідач ОСОБА_2 судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28 і з врахуванням процесуального строку розгляду цього питання протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви, передбаченого вимогами першого речення ч.3 ст. 270 ЦПК України, про що свідчить довідка про доставку 12.12.2023 року повідомлення у додаток «Viber» для відповідача ОСОБА_2 (а.с.134).

Згідно положень другого речення ч.4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та клопотання (заяви) представника позивача, суд встановив наступне.

У відповідності до положень ч.2-3 ст. 246 ЦПК України, у випадку вирішення питання про судові витрати суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В свою чергу пунктом 2 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, згідно абзаців 1 і 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однак, суд звертає увагу на ту обставину, що матеріали експертизи (а.с.72-79), які надійшли поштою до суду від експертної установи на виконання ухвали суду про проведення експертизи не містили в собі відомостей про розмір вартості проведеної експертизи, зокрема рахунку на який посилається представник позивача в своєму клопотанні (заяві).

При цьому, хоча судове засідання у даній справі 06.07.2023 року, за результатом проведення якого судом було ухвалено рішення, проводилось за відсутності учасників справи та їх представників, але до його початку на адресу суду, зокрема засобами електронного зв`язку, не надходило жодних заяв позивача ОСОБА_1 та/або його представника адвоката Медведєва Л.В. щодо відшкодування відповідачем позивачу понесених ним судових витрат на проведення експертизи, в тому числі така заява не була зроблена представником позивача після отримання нею 23.05.2023 року висновку експерта (а.с.88) за її відповідним запитом від 23.05.2023 року (а.с.87), як не було і надано суду самого доказу сплати і розміру вартості за проведення експертизи відповідного платіжного документа (квитанції).

Таким чином суд вважає, що позивачем та/або його представником протягом судового розгляду не було реалізовано процесуальної можливості щодо відшкодування витрат на проведення експертизи, згідно положень ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Водночас із цим суд додатково відзначає ті обставини, що до самого клопотання (заяву) представника позивача адвоката Медведєвої Л.В. про ухвалення додаткового рішення також не додано рахунку на який посилається представник позивача в своєму клопотанні (заяві), а у змісті останнього навіть не зазначено самої конкретної суми таких витрат, які були понесені позивачем ОСОБА_1 .

Згідно пункту 6 ч.2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки

При цьому, згідно ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ч.5 ст. 270 ЦПК України, додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

У зв`язку з чим суд вважає, що відсутні процесуальні підстави для задоволення заяви представника позивача про ухвалення у даній справі додаткового рішення, а тому у її задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. 12, 133, 141, 246, 257, 260, 270, 353-354 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити в прийнятті додаткового рішення за клопотанням (заявою) представника позивача адвоката Медведєвої Л.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Балтський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про виключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання суддею).

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Суддя Д.В. Вороненко