15.11.2023 Справа № 469/941/23
2/469/423/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Тавлуя В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Рогозевич С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Березанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березанської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в:

Позивачка 22 червня 2023 року звернулася до Березанського районного суду з вказаним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на частку житлового будинку з відповідною частиною прилеглих надвірних господарчих та побутових споруд та будівель, а саме: 1/2 частку кам`яного житлового будинку за літерою А; кам`яний сарай за літерою Б; кам`яний погріб за літерою Е; кам`яна вбиральня за літерою Є; кам`яна огорожа з металевим, азбестовим наповненням за літерою №2; цементований басейн за №5; металеві ворота за №1; металевий каналізаційний вигріб за №6; металева огорожа на кам`яній основі за №3; огорожа з металевої сітки за №4, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (колишній АДРЕСА_2 .

Свої вимоги обґрунтувала тим, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Березанської селищної ради Березанського району Миколаївської області 07 вересня 1973 року, зареєстрованого Березанською філією Миколаївського ММБТІ 07 вересня 1973 року, в реєстровій книзі №231, матері позивачки ОСОБА_2 належала частка житлового будинку з відповідною частиною прилеглих надвірних господарчих та побутових споруд та будівель за адресою: АДРЕСА_3 .

07 квітня 1983 року мати позивачки ОСОБА_2 купила у ОСОБА_3 належну їй іншу частку житлового будинку за цією ж адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_2 позивачка прийняла спадщину і отримала свідоцтво на право на спадщину за законом на частку житлового будинку з відповідною частиною прилеглих надвірних господарчих та побутових споруд та будівель за адресою: АДРЕСА_1 (колишній АДРЕСА_2 ; на іншу частку вказаного будинку позивачка спадщину не прийняла, так як мати за життя не оформила своє право власності на неї.

Ухвалою суду від 13 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 31 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Вороненко Т.М. не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.84).

Представник відповідача Березанської селищної ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відзиву до суду не надано (а.с.55-56).

Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши показання свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 липня 2016 року, належить частка житлового будинку з відповідною частиною прилеглих надвірних господарчих та побутових споруд та будівель за адресою: АДРЕСА_1 (колишній АДРЕСА_2 .

Ця частина житлового будинку належала матері позивачки на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Березанської селищної ради Березанського району Миколаївської області 07 вересня 1973 року, зареєстрованого Березанською філією Миколаївського ММБТІ 07 вересня 1973 року, в реєстровій книзі №231.

На земельній ділянці розташований кам`яний житловий будинок загальною площею 84,7 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., зазначений на плані за літ.- А, на плані позначені літерами прилеглі надвірні господарчі та побутові споруди та будівлі; кам`яний сарай за літерою Б, кам`яний погріб за літерою Е; кам`яна вбиральня за літерою Є; кам`яна огорожа з металевим, азбестовим наповненням за літерою №2; цементований басейн за №5; металеві ворота №1; металевий каналізаційний вигріб за №6; металева огорожа на кам`яній основі за №3; огорожа з металевої сітки за №4.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження позивачки від 02 вересня 1975 року (а.с.40) та про смерть матері позивачки ОСОБА_2 від 05 травня 2003 року (а.с.11), Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 22 липня 2016 року приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованим в реєстрі за №392 (а.с.12), Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №44550832 від 22 липня 2016 року (а.с.13), Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №64429316 від 27 липня 2016 року (а.с.14).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори 25 березня 1983 року, ОСОБА_3 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_4 , належить частина житлового будинку в АДРЕСА_1 (ст..№16) з відповідною частиною надвірних споруд; житлова площа всього будинку 31,1 кв.м., до будинку прилягають такі споруди: сараї Б, В, Д, погріб Е, вбиральня, басейн, огорожа, замощення, всі споруди загального користування зі співвласником ОСОБА_2 . Вказана частина будинку належить померлому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право приватної власності від 07 вересня 1973 року народження, зареєстрованого в БТІ на підставі довідки від 22 березня 1983 року за №231 (а.с.37-39).

Згідно з актовим записом про смерть № 6 від 14 червня 2004 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Тузли Березанського району Миколаївської області (а.с.77).

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні (а.с.79).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що будинок АДРЕСА_1 належав діду і бабі позивачки, після їх смерті у вказаному будинку проживала мати позивачки, якій належала 1/2 частина будинку. Іншу частину будинку дід позивачки за життя відписав своїй цивільній дружині ОСОБА_3 , яка у подальшому продала свою частку матері позивачки. Позивачка проживає у будинку АДРЕСА_1 з 1975 року.

Факт купівлі-продажу частини житлового будинку підтверджується письмовими розписками від 07 квітня 1983 року, посвідченими виконавчим комітетом Березанської селищної ради народних депутатів Березанського району Миколаївської області, за якими ОСОБА_2 , яка проживає по АДРЕСА_1 , передала, а ОСОБА_3 , яка проживає по АДРЕСА_1 , прийняла 1000 карбованців (а.с.20-21).

Технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлено на ім`я позивачки ОСОБА_1 , станом на 25 січня 2021 року (а.с.15).

Спірні правовідносини виникли до 01 січня 2004 року, тому для вирішення даного спору підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

За положеннями ст.ст.128, 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, який був чинний на час укладення договору) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними умовами є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї із сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у

виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів (ч.2 ст.227 ЦК УРСР).

Відповідно до ст.47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", яка підлягає застосуванню до вирішення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про державний нотаріат» від 25.12.1974 № 3377-VIII, у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, посвідчують угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних жилих будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (стаття 1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

За змістом п.1 Глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, що не відповідають вимогам законодавства.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу положень ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки в судовому засіданні доведено, що мати позивачки придбала у ОСОБА_3 частину житлового будинку за договором (розпискою) від 07 квітня 1983 року, посвідченим виконавчим комітетом Березанської селищної ради Миколаївської області, однак не провела державну реєстрацію придбаного нерухомого майна; позивачка є спадкоємицею майна після смерті матері, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спірне майно позбавлена можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на частину житлового будинку, суд визнає обґрунтованим та правомірним її звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, виходячи з положень ст.392 ЦК України.

За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на частку житлового будинку з відповідною частиною прилеглих надвірних господарчих та побутових споруд та будівель, а саме: 1/2 частку кам`яного житлового будинку за літерою А; кам`яний сарай за літерою Б; кам`яний погріб за літерою Е; кам`яна вбиральня за літерою Є; кам`яна огорожа з металевим, азбестовим наповненням за літерою №2; цементований басейн за №5; металеві ворота за №1; металевий каналізаційний вигріб за №6; металева огорожа на кам`яній основі за №3; огорожа з металевої сітки за №4, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (колишній АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: