Рішення

Іменем України

19 червня 2023 року місто Чернігів

Справа №751/2453/22

Провадження №2/751/1056/23

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Пилипович А. Я.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

треті особи: Комунальне підприємство «Новозаводське» Чернігівської міської ради, Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради

представник позивача Чайка Олександр Анатолійович

представник відповідачів - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Комунальне підприємство «Новозаводське» Чернігівської міської ради, Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.1-4).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є наймачем вищевказаної квартири. Крім неї у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі по справі. Зазначає, що з 2010 року відповідачі в житловому приміщенні не проживають, не сплачують комунальні платежі, чим порушають її права користування квартирою. Тривалий час відповідачі не мали перешкод у користуванні житловим приміщенням, але всі свої речі та документи вивезли, квартирою не цікавляться, витрати по її утриманню не несуть, добровільно зніматися з реєстрації не бажають. Крім того, їй стало відомо, що відповідачі мешкають за кордоном. Посилаючись на ст.ст. 71, 72 ЖК України, вважає, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 втратили право користування даним житловим приміщенням.

ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні.

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 01 серпня 2022 року відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і призначив судове засідання для розгляду справи по суті.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2022 року позов задоволено, визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 26.04.2023 задоволена заява відповідачів про перегляд заочного рішення, скасоване заочне рішення та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 31 травня 2023 року.

У встановлений судом строк від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву (а.с.185-188), відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що позивачка є свекрухою ОСОБА_2 та рідною бабою ОСОБА_3 , які з поважних причин були тимчасово відсутні та не могли проживати в спірній квартирі, яка є їх єдиним офіційним місцем реєстрації та проживання на території України. Відсутність відповідачів пов`язана з їхнім виїздом до Італії, де останні офіційно працювали. Однак в період тимчасової відсутності вони продовжували нести обов`язки по утриманню квартири та сплачували частину комунальних послуг. Відповідачі ніколи не переривали зв`язків ні з позивачем, ні з квартирою. Оплата комунальних послуг здійснювалась померлим у 2020 році ОСОБА_5 , сином позивача, чоловіком ОСОБА_2 , за рахунок коштів спільного сімейного бюджету. Також за погодженням з ОСОБА_1 вони з чоловіком зробили поточний ремонт у спірній квартирі. Зазначив, що в квартирі залишається придбані відповідачами майно та речі, зокрема шафи, холодильник, пральна машина, якими користується позивач. Після смерті чоловіка ОСОБА_2 у липня-серпні 2020 року приїздила та відвідувала квартиру, ніяких конфліктів з позивачем не виникало. До того ж, вони збирались на хрестинах онука 25.07.2020. ОСОБА_1 стала відповідальним наймачем квартири тільки після смерті сина, з відповідачем ОСОБА_2 між ними була досягнута домовленість з оплати комунальних послуг. Проте у другій половині 2022 року зв`язок з позивачем обірвався, відповідачі не отримували від неї будь-яких даних для оплати комунальних послуг. Крім того вказав, що відповідач ОСОБА_3 виїхала до Італії тимчасово на період навчання, після закінчення якого залишилась працювати. У зв`язку з пандемією коронавірусу, введених обмежувальних заходів та народженням дитини не могла повернутися до України. При цьому позивачу були відомі ці обставини. Відповідачі планували повернутися в Україну, проте з початком повномасштабного вторгнення це стало неможливим.

Отримавши відзив, позивачем подано відповідь на відзив (а.с.205-207), згідно якої не погоджувалась із доводами відповідачів. Пояснила, що були відсутні за місцем реєстрації більше шести місяців, що є підставою для зняття з реєстрації. Також комунальні послуги повинні були сплачувати всі повнолітні зареєстровані члени сім`ї в розмірі по 1/3, проте відповідач ОСОБА_2 сплачували лише частково за тепло, а ОСОБА_3 взагалі не надала доказів сплати за себе комунальних послуг. Крім того, вони з початку воєнного стану будь-яку матеріальну чи гуманітарну допомогу їй не надавали.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав вказаних у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Представники третіх осіб у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представників третіх осіб на підставі наявних доказів.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Відповідно до копії свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5 , батьками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 - позивач по справі (а.с.81).

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , відповідачем по справі, 30.08.1989 року укладено шлюб, у зв`язку з чим остання змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с.83).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилась донька ОСОБА_3 , відповідач по справі (а.с.84).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.85), у зв`язку з чим 09.07.2020 знятий з реєстрації в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.86).

Після його смерті, згідно копії поквартирної карточки, ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_2 (а.с.7).

У вказаній квартирі, крім ОСОБА_1 , зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою №1351 від 26.01.2022 Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а.с.6) та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області (а.с.23-24).

Відповідно акту мешканців будинку АДРЕСА_3 від 25.01.2022, складеного у присутності представника КП «Новозаводське», відповідачі з 2010 року фактично не проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Водночас відповідач ОСОБА_2 з 01.10.2020 має дозвіл на довготермінове проживання в ЄС до 01.10.2030 (а.с.157), з 14.03.2020 працює офіційно в м. Латина, Італія, доглядальницею (а.с.159).

Відповідач ОСОБА_3 в 2014-2015 роках навчалась у приватній школі «ДОН БОСКО» в Самт`антімо, Італія (а.с.161-162зв), після чого офіційно працювала в м. Латина, з 17.02.2021 мала дозвіл на проживання та єдиний дозвіл на роботу, звільнена за власним бажанням 25.11.2021 (а.с.163, 165).

У відповідача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_9 , що підтверджується копією витягу з свідоцтва про народження, виданого муніципалітетом ОСОБА_10 , Італія (а.с.88). При цьому посольством України в Італії 30.12.2021 видана довідка №6128/277, що малолітня дитина зареєстрована громадянином України (а.с.89).

З наданих копій квитанцій вбачається, що ОСОБА_5 сплачував комунальні послуги з утримання спірної квартири, також за комунальні послуги сплачувала ОСОБА_1 , а в березні-травні, листопаді, грудня 2021 року, січні, травні 2022 року - ОСОБА_2 за послуги теплопостачання (а.с.90-119). Також відповідач ОСОБА_2 в березні-травні 2023 року сплатила комунальні послуги (а.с.189-194, 247-249).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.45, 220).

01.06.2023 скасоване зняття відповідачів із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.238-239).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації за ОСОБА_2 нерухомого майна (а.с.241).

Особі з ім`ям ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на праві спільної часткової власності 5/75 частки належить квартира площею 16,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.242-243). Водночас дата народження вказаної особи є відмінною, ніж дата народження відповідача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.246).

Згідно копій закордонних паспортів відповідачів, ОСОБА_2 виїхала за кордон 22.08.2020, а ОСОБА_3 09.09.2016, про що свідчать відмітки (а.с.253-254).

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_11 , яка є онукою позивача та донькою відповідача ОСОБА_2 , сестрою відповідача ОСОБА_3 показала, що її батько 2002 році виїхав працювати за кордон, після чого в 2004 році виїхала мати, а в 2010 році сестра. Увесь час вони підтримували зв`язок, регулярно приїжджали в Україну. В 2014 році батько повернувся в Чернігів, оскільки більше не міг працювати, проживав у спірній квартирі. Мати залишилась в Італії працювати, а сестра навчатися. При цьому їздили один до одного. Після смерті батька в 2020 році до квартири заселилась його сестра зі своєю сім`єю, за згодою сестри та матері квартиронаймачем стала бабуся. При цьому вони домовились сплачувати за опалення, а інші комунальні послуги бабуся з сестрою померлого батька. Мама надсилала їй гроші, а вона оплачувала. Потім між позивачем та відповідачами втратився зв`язок, коли почалась війна. Також вказала, що зараз доступу до квартири немає, в квартирі залишились речі її матері та сестри. За їх спільний рахунок робився косметичний ремонт у 2019 році, з того часу в тій квартирі не проживає. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 іншого житла в Україні не мають.

Свідок ОСОБА_12 , який є родичем сторін у справі, в судовому засіданні показав, що після смерті ОСОБА_13 , приїжджала ОСОБА_2 та вони були у квартирі. Зараз у тій квартирі проживають сестра ОСОБА_14 з сім`єю. В ній залишились речі відповідачів. За комунальні послуги оплачував спочатку ОСОБА_14 , а після смерті ОСОБА_15 .

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Серед основних прав і свобод людини і громадянина Конституція України проголошує право на житло. Тобто право на житло - це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадянина України, оскільки воно стосується основ життя людини.

Відповідно до ст. 25 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров`я і добробуту її самої та її родини.

Повага до права людини на житло закріплена також у статті 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

При цьому статтею 78 Житлового Кодексу України встановлені права і обов`язки тимчасово відсутніх наймача та членів його сім`ї, згідно якої - тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Якщо така особа була відсутня понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на жилу площу. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутній понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Акт мешканців будинку АДРЕСА_3 від 25.01.2022, складеного у присутності представника КП «Новозаводське», суд не бере до уваги, оскільки він складений за поясненнями позивача, а тому не являється підтвердженням того, що відповідачі не проживали в спірній квартирі з 2010 року. До того ж вказаний акт спростовується іншими доказами, які узгоджуються між собою, зокрема, показами свідків.

Хоча відповідачі проживали значний час в Італії, проте інтересу до вказаної квартири не втрачали, продовжували частково її утримувати, в ній залишились їх речі. Водночас позивачем на надано будь-яких доказів, що у спірній кімнаті відсутні особисті меблі та побутова техніка відповідачів.

При цьому суд враховує, що відсутність відповідачів за місцем своєї реєстрації понад встановлені законом строки зумовлена виключно об`єктивними обставинами (навчання, робота, народження дитини, пандемія, повномасштабне вторгнення), що ускладнювало повернення в Україну, які суд визнає поважними.

До того ж, відповідачі мають дозвіл лише на тимчасове проживання в країнах ЄС, іншого житла в Україні не мають.

Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло (рішення у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v.Russia), заява №58255/00, пункт 36, ECHR-XI). Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. The United Ringdon), заява №19009/04, пункт 50).

Отже, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла.

У пункті 44 рішення від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» Європейський суд з прав людини визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція житла має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві.

Суд вважає, що відповідачі ніколи не втрачали інтересу до спірної квартири, а їх відсутність за місцем реєстрації зумовлена виключно поважними причинами, а тому позбавлення права відповідачів користуванням вказаною квартирою, у якій останні проживали з 1989 року та 1994 року, буде невиправданим та непропорційним втручанням у право ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на повагу до їх житла.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

V. Розподіл судових витрат.

Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн (а.с.19).

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 19, 42, 81, 89, 206, 259, 263, 265, 274-289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 64, 71, 72, 163 ЖК України, суд -

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Комунальне підприємство «Новозаводське» Чернігівської міської ради, Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 21.06.2023.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Третя особа Комунальне підприємство «Новозаводське» Чернігівської міської ради (місцезнаходження: просп. Перемоги, буд. 15, м. Чернігів, 14000, )

Третя особа Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради (місцезнаходження: просп. Левка Лук`яненка, буд. 20А, м. Чернігів, 14032, )

Суддя Н. В. Маслюк