№ 2/183/4383/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Аніськової О.В.,
розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості, -
представника позивача ОСОБА_4 , -
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , в якому просить стягнути грошові кошти в сумі 452 507,45 гривень та суму судового збору ? 3 591,32 гривень.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 29 вересня 2021 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, укладено договір позики грошових коштів у простій письмовій формі.
За умовами договору сторони домовилася, що виконання даного договору забезпечується іпотекою трикімнатної квартири житловою площею 37,3 кв. м., загальною площею 61,4 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Того ж дня, між сторонами по справі був укладений договір іпотеки, яким забезпечується виконання грошових зобов`язань, що виникли у іпотекодавця на підставі договору позики, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в простій формі від 29.09.2021 року. Предметом іпотеки за цим договором є вищезазначена житлова квартира, яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.11.2020 року.
Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконувала, внаслідок чого станом на 19 вересня 2023 року загальний розмір заборгованості склав 448 916,13 гривень, що еквівалентно 12 276 доларам США.
Зазначену суму заборгованості ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача, а також покласти на неї судові витрати.
Позивач зазначає, що ним вживались заходи досудового врегулювання спору, так 23.03.2023 року у месенджері «Viber» відповідачу було направлено текстове повідомлення з вимогою повернути грошові кошти строком до 01.04.2023 року, однак дане звернення нею було проігнороване.
Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 31).
В судовому засіданні представник позивача надала пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх повному задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилась, вважається такою, що повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання, причина неявки не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Третя особа в судове засідання не з`явилась, її неявка не перешкоджає розгляду справи.
Суд, заслухавши доводи представника позивача в судовому засіданні, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
29 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошей без номеру, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 327 155,50 гривень, що еквівалентно 12 276,00 доларам США, за курсом Національного банку України станом на день укладення договору (1 долар США 26,65 гривень), а позичальник зобов`язується у строк до 29.09.2024 року. Даний договір не передбачає собою нарахування відсотків за користування грошовими коштами.
Пунктом 4 договору сторони домовились, про те, що позика повертається частинами в національній валюті, починаючи з жовтня 2021 року, кожного місяця до двадцять дев`ятого числа включно, в сумі не менше еквіваленту 216 доларів США.
Відповідно п. 5,6 договору в разі прострочення виконання зобов`язань по поверненню позики протягом одного місяця та наявності безспірної заборгованості позикодавець вправі стягнути заборгованості у примусовому порядку за рахунок майна переданого в іпотеку, зазначеного в п. 9 цього договору.
Пунктом 9 договору сторони домовились, що виконання забезпечення за цим договором забезпечується іпотекою трикімнатної квартири житловою площею 37,3 кв. м., загальною площею 61,4 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).
Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови договору, передав відповідачу грошові кошти у розмірі 12 276,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 29.09.2021 року, засвідченою підписом останньої (а.с. 12).
29 вересня 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Макаревич В.Г. посвідчено договір іпотеки, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно з п. 1.1 якого, цим договором забезпечується виконання грошових зобов`язань, що виникли у іпотекодержавця на підставі договору позики, відповідно до цього договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором отримати задоволення за рахунок майна, переданого в іпотеку.
Пунктом 1.2 договору передбачено, що предметом іпотеки за цим договором є: трикімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-16).
Як встановлено зі змісту позовної заяви, ОСОБА_2 свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 19 вересня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 448 916,13 гривень, що еквівалентно 12 276 доларам США.
23.03.2023 року у месенджері «Viber» позивач направив ОСОБА_2 повідомлення з вимогою повернути грошові кошти строком до 01.04.2023 року (а.с. 29).
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті заборгованості по картковому рахунку відповідачем надано не було, а неналежне виконання останньою договірних зобов`язань порушує майнові права і охоронювані законом інтереси позивача.
До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосовувати наступні норми права.
Зазначений договір відповідно до вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України, є таким, що укладений у письмовій формі, оскільки сума позики більш, ніж у 10 разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму громадян.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У постанові Верховного Суду України від 21 червня 2017 року у справі № 910/2031/16, зауважено, що якщо у договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті та передбачено, що сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, проте фактично такий платіж ще не здійснено, оскільки боржник не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором, стягненню підлягає сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за офіційним курсом відповідної валюти на день подання позову (заяви про збільшення позовних вимог).
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених позивачем в позові.
Аналізуючи викладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача слід стягнути заборгованість за договором позики без номеру від 29 вересня 2021 року в розмірі 448 916,13 грн..
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 591,32 гривні (а.с. 1).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 554, 527,530, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12,13,76-82,89,141,223,263,265,280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики без номеру від 29 вересня 2021 року, що виникла станом на 19 вересня 2023 року в розмірі 448 916,13 гривень (чотириста сорок вісім тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень 13 копійок).
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» суму сплаченого судового збору у розмірі 3 591,32 гривень (три тисячі п`ятсот дев`яносто одна гривня 32 копійки).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

третя особа ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресо: АДРЕСА_4 .

Суддя Сорока О.В.