Справа № 459/2534/22 Головуючий у 1 інстанції: Мельникович М. В.
Провадження № 22-ц/811/643/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар:Салата Я.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,-адвоката Семенюк Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на навчання,-

в с т а н о в и в :

26.09.2022 позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути одноразово із ОСОБА_2 на її користь 50% від сплачених за перший семестр коштів за навчання в ТМ «Комп`ютерна академія ШАГ» в розмірі 10 875 грн.та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на навчання в розмірі 3590,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання у ТМ «Комп`ютерна академія ШАГ».

В обґрунтування позову зазначає, що згідно Договору №101018578 від 02.02.2022 позивачка навчається в ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ». Форма навчання денна та тривалість навчання становить 5 семестрів та 3 місяці. Один навчальний семестр складається з шести місяців. Послуги надаються на умовах передплати. Згідно договору №101018578 від 02.02.2022 за перший семестр здійснена оплата на суму 21750 грн. Вартість одного навчального семестру (шість місяців) становить 21 750 грн. Загальна вартість навчання становить 108 750 грн. та вартість дипломного проектування становить 5 400 грн., а всього 125 025 грн. Крім цього, оплата за проживання в квартирі становить 4500 грн. в місяць. Також за один місяць позивачка витрачає 360 грн. на проїзд до навчального закладу та проїзд до дому 944 грн. Оплата за навчання, проїзд та квартиру за розрахунками позивачки становить в місяць 5180 грн. Крім того їй потрібні кошти на харчування, одяг по сезону та ліки у разі потреби, а 2000 грн. щомісячно достатня сума для витрат на харчування та одяг. Позивачка вважає, що відповідач має стабільний заробіток і має можливість надавати матеріальну допомогу, а саме оплата за навчання, квартиру та проїзд 50% від щомісячних витрат - 2590 грн. та кошти на харчування в сумі 1000 грн. щомісячно. Просить позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на навчання в Комп`ютерна академія «ШАГ» в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 26.09.2022 до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 996 (дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 40 копійок.

Частину судового збору в 996 (дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 40 копійок віднесено за рахунок держави.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

В решті позовних вимог - відмолено.

Рішення оскаржив відповідач ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням. Зазначає, що в добровільному порядку оплатив 6000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 30.11.2021,02.11.2021,02.12.2021 та від 05.02.2022 р. Крім цього, стверджує, що не має матеріальної можливості утримувати повнолітню доньку, оскілки в даний час є безробітним. Крім цього, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей 2008 та 2007 р.н. Зазначає, що донька є повнолітньою та може самостійно працювати , оскільки в неї від навчання є вільний час. Суд першої інстанції не взяв до уваги, що жодного підтвердження та доказів про оплату за навчання після 03.08.2022 року позивачкою не надано. Просить частково скасувати рішення та ухвалити нове,яким стягнути з нього аліменти на навчання дочки в розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з 26.09.2022 року до закінчення навчання 03.08.2022 року.

На виконання вимог ст.360 ЦПК України ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу . У відзиві зазначає, що відповідач не працює з 2003 року, а в шлюбі перебуває з 2006 року та отримує малолітніх дітей з 2007 року. На виконання рішення про стягнення аліментів до 18 років відповідач оплачував аліменти без затримок , а тому вважає, що і в даний час у нього є така змога, оскільки його матеріальний та сімейний стан не змінився. Звертає увагу, що позивачка хворіє та потребує періодичного лікування. Саме через хворобу позивач не може працювати, а тому потребує матеріальної допомоги. Стверджує, що суд дійшов правомірного висновку про стягнення аліментів, оскільки обов`язок утримувати дитину на час навчання лежить на обох батьках. Просить рішення суду залишити без змін.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що стверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. В судове засідання надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, апеляційну скаргу підтримує в повному об`ємі.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача -адвоката Семенюк Р.А. на заперечення доводів апеляційної скарги перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення в межах позову та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Згідно з частинами 1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідач оскаржує рішення лише в частині задоволених позовних вимог, а саме стягнення аліментів на дитину, що продовжене навчання, зокрема не погоджується зх. визначеним судом розміром та просить стягнути аліменти в сумі 1500 грн.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд переглядає рішення лише в частині вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено такі обставини.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12.12.2003, виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції батьком позивачки ОСОБА_1 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідач ОСОБА_2 (а. с. 8).

З договору № від 02.02.2022 (а. с. 16-20) та додатку до нього № 1 встановлено, що ОСОБА_1 навчається в Комп`ютерній академії «ШАГ». Термін навчання п`ять навчальних семестрів і три місяці. Навчання проводиться наступним чином : протягом трьох днів на тиждень у вигляді аудиторних занять; два дні на тиждень відводиться Слухачу для самостійного навчання.

Вартість навчання за один семестр (шість місяців) становить 21 750 грн.(а. с. 21).

02.02.2022 позивача оплатила за навчання 21 750 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №ІВ31240612 від 03.02.2022 (а. с. 10).

У зв`язку з навчанням позивачка орендує квартиру у АДРЕСА_1 , термін оренди з 27 липня 2022 до 27 червня 2023, ціна оренди квартири за один місяць становить 4500 грн., яку позивачка повинна вносити щомісячно до 27 числа кожного місяця (а. с. 11-14).

Також позивачка додала до матеріалів справи докази, які підтверджують витрати на проїзд міським транспортом до місця навчання у межах міста Львова та на проїзд міжміським транспортом з м. Червоноград до м. Львова (а.с.9).

Крім цього, встановлено, що відповідач з 25.11.2006 перебуває у шлюбі із ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 25.11.2006, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а. с. 37) та на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 23.06.2007, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а. с. 38); ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 29.11.2008, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а. с. 39).

З копії трудової крижки відповідача ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 вбачається, що на даний час він не працює (а. с. 40-41), однак є волонтером , що стверджується копією посвідчення громадської організації «Спорт, здоров`я, реабілітація» №002 від 24.02.2022 (а. с. 46).

З копії виконавчого листа від 03.07.2018, виданого на виконання рішення суду від 18.05.2018 відповідач сплачував аліменти на утримання позивачки на користь її матері ОСОБА_6 у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дочкою (позивачкою) повноліття. Заборгованості у платника аліментів станом на 31.12.2018 немає (а. с.22-23).

До матеріалів справи додані копії платіжних доручень від 02.11.2021, 30.11.2021, 02.12.2021, 05.02.2022, які підтверджують те, що відповідач продовжував сплачувати аліменти ще деякий час після досягнення позивачкою повноліття ( а.с.42,43,44,45).

Ухвалюючи рішення в частині стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, суд виходив з того, що позивачка потребує матеріальної допомоги, оскільки у зв`язку з навчанням не має можливості працювати, а відповідач в змозі надавати таку матеріальну допомогу. З врахуванням витрат, які позивачка несе у зв`язку з навчанням та обов`язку обох батьків сплачувати аліменти дитині,яка продовжує навчання, суд стягнув аліменти в розмірі 3000 грн.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, враховуючи такі вимоги закону.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Стаття 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати повнолітню доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги, у зв`язку із навчанням, а відповідач в свою чергу є особою працездатного віку та має можливість таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів, суд врахував матеріальний та сімейний стан платника аліментів, зокрема що на його утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей, а також взяв до уваги матеріальний стан позивачки - дочки відповідача, дав належну оцінку наданим доказам, що підтверджують її витрати на харчування, навчання, проїзд та проживання.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач не надала доказів оплати за навчання за наступні періоди, оскільки договором встановлено строк та вартість навчання. Статтею 199 СК України чітко встановлено, що у разі припинення навчання, право на утримання припиняється.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу зазначених норм процесуального закону, відповідач не надав суду доказів неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, в той час коли позивач належними і допустимими доказами підтвердила потребу у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням.

Суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що відповідач є особою працездатного віку, протипоказань до праці не має.

Колегія суддів зазначає, що відповідач як батько зобов`язаний допомогти своїй дитині здобути освіту з метою повного її розвитку як особистості та заради усвідомлення її гідності.

Відповідач повинен розуміти, що освіта надасть його дочці

можливість бути корисною учасницею вільного суспільствата в подальшому сприятиме її працевлаштуванню .

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 січня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 08 червня 2023 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк