Справа № 211/2605/22
Провадження № 2/211/562/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 грудня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за участі позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника позивачів ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

представника третьої особи Займукової І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про позбавлення батьківських прав, звільнення від аліментів та стягнення аліментів , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 та просить суд позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти, щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів, але не менше прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до повноліття дитини, починаючи стягнення з 03.08.2022 року. Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від сплати аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, до повноліття дитини, стягнутих рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року. Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача, але не менше прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до повноліття дитини.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що позивачі звертаються до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо її дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. В теперішній час малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з батьком дитини ОСОБА_1 , а малолітня дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з рідною тіткою ОСОБА_2 , що підтверджується актами обстеження місця проживання вищевказаних малолітніх дітей. З 2013 року позивач ОСОБА_1 знаходився у цивільному шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 . У нас є сумісна дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Коли позивач став мешкати з відповідачем, у неї вже була дитина від другого шлюбу ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Приблизно в січні 2022 року позивач припинив співмешкати з відповідачем, яка постійно вела антисоціальний спосіб життя, пиячила, не доглядала за дітьми, не виховувала їх. Шлюбні відносини у них не склалися. В сім`ї постійно виникали безпідставно сварки з боку відповідача. У нас різні погляди на життя і моральні цінності. Між ними не було взаємопорозуміння. Відповідач зловживала алкогольними напоями, взагалі не приділяла уваги дітям, не виховувала їх, не піклувалась про них. Відносини в сім`ї стали нестерпними. Відповідач вела себе неадекватно, вела антисоціальний спосіб життя. Відповідач дуже агресивно налаштована. Погрожує позивачеві хоче насильно забрати сина, її цікавить тільки матеріальна сторона. Вона переслідує матеріальну вигоду, хоче стримувати аліменти на сина, які вона витрачає на себе. Фактично тільки позивач утримує дитину. Відповідачка веде непристойний спосіб життя. Змінює чоловіків, чим подає поганий приклад дітям. Позивачі бояться за життя і здоров`я дітей. Діти не хочуть жити з матір`ю. Відповідач не виховує дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї по вихованню за дітьми, не приймає ніякої участі у житті дітей, не турбується про них та не проявляє батьківського піклування до дітей. Дідусь малолітньої ОСОБА_7 вимушений був звертатись до поліції з заявою щодо неналежного виконання батьківських обов`язків зі сторони матері ОСОБА_4 . Була проведена перевірка поліцією і встановлено шляхом опитування сусідів, що дійсно, мати дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 систематично вживає алкогольні напої і не займається вихованням своїх дітей, що підтверджується висновком поліції від 17.11.2021 року. Було рекомендовано звернутись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав Позивачі вважають, що проживання дітей з відповідачем неможливе і може негативно вплинути на здоров`я і розвиток дітей. Відповідач ніякої участі, як мати, в утриманні дітей не приймає. Спільне проживання дітей з відповідачем може зашкодити дитині. Може трапитись непоправне. Позивачі бояться за здоров`я і життя дітей. Взагалі відповідач неспроможна створити для дітей належні умови для їх розвитку і виховання, а у нас є всі умови для нормального розвитку і виховання дітей. Така поведінка відповідача і її відношення до дітей, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, дає підставу для позбавлення її батьківських прав щодо дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивачі по справі, як батько малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , і я рідна тітка дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , спроможні відповідально піклуватись про дітей. У нас є всі умови для цього. Ми маємо житло, матеріально забезпечені, позитивно характеризуємося, алкогольними напоями не зловживаємо. Позивач, як батько малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спроможний відповідально піклуватись про свою дитину. У батька є всі умови для цього. Він має житло, матеріально забезпечений, позитивно характеризуюсь, алкогольних напоїв не вживає. Позивач ОСОБА_2 як рідна тітка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вимушена звернутись до відповідача з позовом про позбавлення її батьківських прав щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 12 серпня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано докази по справі.

Ухвалою суду від 04.10.2022 року прийнято до провадження та об`єднано зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про відібрання дітей з первісним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою суду від 26 червня 2023 року, залишити без розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про відібрання дітей. Підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про позбавлення батьківських прав - закрито, призначено дану справу до судового розгляду по суті.

14.03.2023 року до суду надійшов Висновок Виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 06.03.2023 року в якому вказано, що враховуючи інтереси дітей, керуючись ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зі змінами, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, виконком Довгинцівської районної в місті ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги позову підтримав, пояснив відповідно змісту позову, що він жив з відповідачкою з 2013 року, у 2014 році в них народився син, вона вживала спиртне аж до народження дитини, потім після народження спочатку не пила, а потім знову почала вживати. Вона провокувала його до конфліктів та сварок. Вони припинили разом жити. 17.07.2022 року зателефонувала сестра ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та сказала, що треба щось робити, бо ОСОБА_4 зовсям не займається дітьми, постійно п`є. Коли він приїхав до відповідачки подивитися як діти, відповідачка була п`яна, всі були п`яні. Він викликав поліцію, поліцію не дочекався, забрав дітей і поїхав. На разі дитина ОСОБА_6 вже більше року проживає з позивачем. Вони бачилися один раз, коли позивач відвозив дитину до бабусі і туди приходила відповідачка. Дитина до матері не проситься, він намагається, не часто давати спілкуватися по телефону. Про існування аліментів , він дізнався у 2022 році. Заборгованість по аліментам є. Позивач алкоголь не вживає, може випити пива інколи.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позов, надала пояснення відповідно змісту позову, вказала, що вона рідна сестра відповідачки, у неї вже рік проживає ОСОБА_9 , їй 12 років. Вона забрала дітей до себе, так як сестра пиячить та коли вона приїзала до неї, вона була п`яна, позивач викликала поліцію, але не дочикавшись поліції, яка так і не приїхала, вона зателефонувала ОСОБА_10 та він приїхав їх забрав, позивач забрала дитину та поїхала. Дитина є особою з інвалідністю, на дитину відповідачка отримує кошти і тоді коли дитина вже рік проживає з позивачкою. Вероніка не спілкується з матір`ю з Нового Рогу, бачилися останній раз влітку минулого року. Хлопчик ОСОБА_11 проживає з батьком, між собою діти спілкуються. Позивач ОСОБА_12 придбав будинок, облаштував його для дитини. Відповідачка просила позивача забрати позов з суду, і щоб хлопчик жив з нею, а дівчинка з позивачкою. Сестра ОСОБА_4 зловживає спиртними напоями, вони її вже і кодували від алкоголю. Раніше позивач також забирала дітей до себе, це періодично відбувалося протягом 10 років, але сестра не зупиняється, вона постійно п`є. На обліках не перебуває, але з приводу зловживання відповідачкою спиртними напоями позивачі зверталися до поліції та до служби у справах дітей.

Представник позивачів ОСОБА_3 в судовому засіданні позов, підтримала, пояснила відповідно змісту, вказала, що зловживання спиртними напоями відровідачкою підтвердять свідки.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 позов не визнала, пояснила, що з позивачем ОСОБА_13 вони мешкали разом, коли відбувалися сварки вона з дітьми йшла він нього до маметі, він їх забирав, і потім знову. Вона працювала на заводі. Позивач її принижував, їй нічого не можна було робити. З дитиною вона спілкується, гроші перераховує. Спілкується дитина тільки так щоб тато не знав. Раніше і донька їй писала, телефонувала, а потім перестала. Коли забрали дітей, вона зверталася до прокуратури, та до служби у справах дітей. Сина бачила десь два тижні тому. Доньку коли бачила на вулиці, вона пройшла повз неї. Відповідачка проживає в будинку на Дружбі, люди виїхали, а вона там живе, щоб не розграбували , сплачує за комунальні послуги. Раніше працювала на базарі. ОСОБА_12 застосовував до неї фізичне насилля, а потіп просився та вона поверталася. Вона вже не вживає алкоголь місяць, можливо більше. В минулому році проходила лікування в ПНД. Зараз неофіційно працює, та отримує дохід. Син їй часто пише та телефонує, щоб тато не знав, та просить перерахувати йому гроші.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 заперечував проти задоволення позову та пояснив, що доказів зловживання відповідачкою спиртними напоями немає, діти були всім забезпечені, та їм нічого не загрожувало. Відсутні підстави для позбавлення батьківських прав. У ОСОБА_14 немає умов для проживання дитини.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_15 , суду пояснила, що є висновок Виконкому щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачку, який вона повністю підтримує. У 2018 році, до служби у справах дітей зверталася бабуся дітей, та повідомляла, що матір ОСОБА_16 веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Коли до служби звернулися позивачі, вони прийшли з дітьми. Представник служби зателефонувала відповідачці ОСОБА_17 та попросила прийти, вона відмовила, сказала, що працює. Діти не хотіли повертатися до матері. ОСОБА_16 постійно говорить неправду. На комісії розглядалися всі документи, надано було строк 1 місяць за проханням відповідачки, щоб з нею та дітьми попрацювали, однак вона сама ж і не з`являлася. До центру соціальної служби для роботи з психологом ОСОБА_16 також не з`являлася. На засідання також не з`являлася двічі. Діти відмовилися повертатися до матері.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона знає ОСОБА_4 . З ОСОБА_13 разом працювала, як роботодавець він себе поводив хамовито, ображав ОСОБА_4 , простягав руки до неї, ображав дітей. Так само він і ображав свідка, простягав руки до свідка, вона знімала побої , тепер ходить з палицею. Півтора року тому вона пішла від нього та не працює з ним більше. Дівчинку він називав образливими словами, а хлопчик просив матір забрати його. Позивач ОСОБА_12 випивав, він себе неадекватно, вживав пиво. ОСОБА_17 не дають бачитися з дітьми. Коли свідок була у неї в гостях, вона зателефонувала до ОСОБА_14 та хотіла поздоровити сина з днем народження, та повідомила, що хоче побачити сина, на що їй позивач відмовив. Відповідачка дуже гарна матір, у неї діти завжди гарно вчилися, свідок була в них дома майже кожного дня коли працювала з позивачем. ОСОБА_16 чудова господиня, свідок ніколи не бачила, щоб вона випивала. Свідок чула, як син кричав у слухавку матері, щоб вона його забрала. Хлопкава продає рибу. Свідок не п`є, закодувалася.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що ОСОБА_16 була його невісткою, після смерті сина, вони запропонували їй з дитиною жити у них, вона відмовилася. ОСОБА_16 спочатку жила з матір`ю, але вона постійно пила та водила чоловіків, тому мати переселила її до гуртожитку. Але і в гуртожитку вона також довго не жила, так як постійно влаштовувала п`яні дебоші та її перевели в гуртожиток на ОСОБА_20 . У неї був знайомий, який одного разу зателефонував свідкові та повідомив, що треба забрати онучку так як матері погано. Він забрав онучку та вона жила з свідком 6 років. Зараз онучка живе у своєї тітки, так як мати зловживає спиртними напоями. Онучка хоче проживати з тіткою, матір бачити не хоче. Коли вони приїздили до невістки, щоб побачитися з онукою, невістка завжди була "випившою". Онучка потрапила до них у 2012 році. Невістку свідок бачив останній раз 2022 року вона залишила у нього дітей, та коли повернулася була зовсім нетвереза.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , пояснила, що ОСОБА_12 її батько, ОСОБА_22 , вона знає десь 9-10 років. Коли вони почали жити разом у них народився син , вона забрала тоді й доньку. Свідок проживала окремо. ОСОБА_16 часто телефонувала свідкові та просила її приїхати, так як батько п`яний, але коли свідок приїздила, то п`яною завжди була сама ОСОБА_16 , діти її боялися. Свідок не могла дозвонитися до брата, так як матір йому забороняла. Сусіди розповідали, що коли ОСОБА_16 перестала проживати з батьком, то вона постійно пиячила та водила чоловіків. Зараз брат з батьком, а ОСОБА_23 з тіткою. У батька є будинок, є їх спільна квартира.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що ОСОБА_2 її троюрідна сестра. Вона ОСОБА_22 бачила останній раз на початку літа, в нетверезому стані. Раніше свідок, за проханням ОСОБА_25 часто сиділа з її дітьми. Відповідач постійно була з перегаром та вживала спиртні напої. До доньки ОСОБА_23 відповідач погано відносилася, вони постійно сварилися. Зараз ОСОБА_26 з татом.

Вислухавши позивачів, їх представника, відповідача та її представника, представника служби у справах дітей, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Вирішуючи даний позов, суд згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. а.с. 12, 13.

В теперішній час малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з батьком дитини ОСОБА_1 , а малолітня дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з рідною тіткою ОСОБА_2 , що підтверджується актами обстеження місця проживання вищевказаних малолітніх дітей. а.с. 16,17, 20,21.

Позивач ОСОБА_2 має постійне місце роботи, проживання та забезпечила всі умови для дитини ОСОБА_23 . а.с. 21-25.

Позивач ОСОБА_1 працює, має простійне місце проживання та забезпечив умови проживання для сина ОСОБА_26 . а.с. 20, 26-27.

З 2013 року позивач ОСОБА_1 знаходився у цивільному шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 . У них є сумісна дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Коли позивач став мешкати з відповідачем, у неї вже була дитина від іншого шлюбу ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

В січні 2022 року позивач припинив співмешкати з відповідачем, у них різні погляди на життя і моральні цінності. Між ними не було взаємопорозуміння.

Відповідач зловживає алкогольними напоями, веде непристойний спосіб життя. Позивачі бояться за життя і здоров`я дітей. Діти не хочуть жити з матір`ю. Відповідач не виховує дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї по вихованню за дітьми, не приймає ніякої участі у житті дітей, не турбується про них та не проявляє батьківського піклування до дітей, що підтверджено показами свідків в судовому засіданні.

Дідусь малолітньої ОСОБА_7 вимушений був звертатись до поліції з заявою щодо неналежного виконання батьківських обов`язків зі сторони матері ОСОБА_4 . Була проведена перевірка поліцією і встановлено шляхом опитування сусідів, що дійсно, мати дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 систематично вживає алкогольні напої і не займається вихованням своїх дітей, що підтверджується висновком поліції від 17.11.2021 року. а.с. 28, 29.

Згідно зі статтями 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

14.03.2023 року до суду надійшов Висновок Виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 06.03.2023 року в якому вказано, що враховуючи інтереси дітей, керуючись ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зі змінами, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, виконком Довгинцівської районної в місті ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд, погоджується з висновком Виконкому Довгинцівської районної в місті ради та вважає, що позивачами повністю доведено факт, не виконання відповідачем батьківських обов`язків.

Щодо позовних вимог про звільнення від сплати аліментів, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зі змісту ст. 181 СК України вбачається, що право на пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини належить тому з батьків, з ким проживає дитина.

При цьому, відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно зі ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або дитина проживає з батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь відповідача на утримання спільної дитини сторін, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів.

Так, судом встановлено факт проживання неповнолітнього ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_13 , а неповнолітньої ОСОБА_7 з рідною тіткою ОСОБА_27 .

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з відповідачки на користь позивачів на утримання неповнолітньої доньки та сина, суд прийшов до такого висновку.

У відповідності до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Враховуючи, що судом підтверджена доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно неповнолітнього сина та неповнолітньої доньки, суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з неї аліментів на утримання дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд приймає до уваги, що відповідач є працездатною особою, будь-яких доказів щодо обмежень у працевлаштуванні нею не надано або обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України судом не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ч. 5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти, щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів, але не менше прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до повноліття дитини, починаючи стягнення з 03.08.2022 року, а також стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача, але не менше прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до повноліття дитини, починаючи стягнення з 03.08.2022 року.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» .

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, ст. ст. 19, 150, 155, 164-166, 180-183, 191, 192, 197, 273 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 354, 355, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про позбавлення батьківських прав , звільнення від аліментів та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти, щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів, але не менше прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до повноліття дитини, починаючи стягнення з 03.08.2022 року.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від сплати аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, до повноліття дитини, стягнутих рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача, але не менше прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до повноліття дитини, починаючи стягнення з 03.08.2022 року.

Стягнути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь позивача ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп..

Стягнути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп..

Рішення у частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.12.2023 року.

Суддя: Н. О. Сарат