ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4845/23 Справа № 185/9777/22 Суддя у 1-й інстанції - Зінченко А. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що тривалий час працював на підприємстві відповідача. За час роботи у шкідливих для здоров`я умовах праці втратив професійну працездатність і став інвалідом.

Вважає, що у зв`язку з втратою працездатності та інвалідністю йому підприємством відповідачем завдано моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 234 000, 00 гривень.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 234 000, 00 гривень.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 100 000 (сто тисяч) грн в рахунок відшкодування моральної шкоди з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 1000,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду, зменшивши розмір стягнутої з товариства на користь позивача суми в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків з 100 000 грн до 60 000 грн., розстрочивши виконання судового рішення, на чотири місяці рівними частинами з граничною щомісячною виплатою в останній робочий день місяця.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , позивач з 11 липня 2005 року по 03 червня 2021 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах в Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля».

16 травня 2009 року директором ВСП «Шахта імені М.І. Сташкова» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Сасс В.В. затверджений акт № 11 (форма Н-1) про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, а також акт (форма Н-5) проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався з позивачем 14.05.2009 о 13:40 год.

За змістом зазначених документів, комісією з розслідування були встановлені обставини нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 14.05.2009, а саме: 14.05.2009 в першу зміну начальником дільниці з видобутку вугілля №3 Замишляевим Я.Л. через гірничого майстра ОСОБА_4 був виданий наряд ланці робітників що складалася з 7 гірників очисного забою (ГРО3), 1 машиніста гірничих виїмкових машин (МГВМ), 8 слектро-слюсарів підземних і 3-х гірників підземних (ГРП), на виконання комплексу ремонтно-підготовчих робіт на виїмковій ділянці 5039 лави. Старшим на виконання робіт був призначений ГРОЗ ОСОБА_5 . Машиніст гірничих виїмкових машин ОСОБА_1 отримав наряд на ремонт і обслуговування виїмкового комбайна УКД 200-250, а також випробування його під навантаженням.

На початок першої зміни комбайн УКД 200-250 знаходився на секції ДМ №105 у напрямку виїмки у бік 5039 бортового штреку. ОСОБА_1 оглянув стан ланцюга у лаві, почав виконувати обслуговування комбайну УКД 200-250. Після виконання обслуговування комбайна, о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_1 приступив до випробування комбайна під навантаженням. Для цього комбайн УКД 200-250 виконав вирубку на штрек, після чого було виконано "косий заїзд", комбайн від`їхав на зарубні секції ДМ №140-139. Після виконання кріплення сполучення 5039 лави з 5039 бортовим штреком і пересування ставу скребкового конвеєру СТІ-251 до забою. ОСОБА_1 увімкнув комбайн і почав виконувати другу вирубку у бік 5039 бортового штреку, при цьому він знаходився на першому по ходу комбайна пульті керування. О 13 годині 40 хвилин, коли комбайн УКД 200-250 знаходився у районі секції ДМ №145, раптово відбувся розрив єднальної ланки ланцюга, яка з`єднувала, вертлюг і ланцюг, прикріплений до комбайну, і уламком єднальної ланки ланцюга, що відлетів, ОСОБА_1 отримав удар в обличчя в область носу. Після цього ОСОБА_1 самостійно виліз на 5039 бортовий штрек, де знаходилися гірники очисного забою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і в.о. гірничого майстра ОСОБА_4 , які надали йому першу допомогу.

Причиною нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що стався з ОСОБА_1 , зазначено: недостатній рівень контролю за станом тягового ланцюга з боку машиніста гірничих виїмкових машин ОСОБА_1 , котрий допустив використання тягового ланцюга з ушкодженою єднальною ланкою, порушення п.4.8, 4.11, 4.12, «Керівництва з експлуатації виносної системи подачі», п. 1.12, 2.9 «Інструкції №2 з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті машиніста гірничих виїмкових машин. Низький рівень контролю за станом гірничовидобувного обладнання з боку механіка дільниці Клочко C.I , порушення п. 2.24 «Посадової інструкції механіка дільниці з видобутку вугілля №3 BCII «Шахта ім. М.I. Сташкова» ВАТ «Павлоградвугілля», низька виробнича дисципліна у зміні, керованій в. о. гірничого майстра ОСОБА_4 , порушення п. 2.1 «Посадової інструкції гірничого майстра дільниці з видобутку вугілля №3 «Шахта ім. М.I. Сташкова» ВАТ «Павлоградвугілля»

Відповідно до первинної довідки Павлоградської МСЕК серії ДНА-02 № 033064 від 01.09.2009 позивач оглядався комісією, йому встановлено втрату працездатності у 60%, встановлено третю групу інвалідності, трудове каліцтво, дата переогляду 10.09.2010.

Відповідно до повторної довідки обласної МСЕК серії 12ААА № 071760 від 21.09.2016 позивач оглядався комісією, йому встановлено третю групу інвалідності з 01.09.2016 безстроково, причина інвалідності - трудове каліцтво, переогляду не підлягає.

Відповідно до повторної довідки обласної МСЕК серії 12ААА № 043546 від 21.09.2016 позивач оглядався комісією, йому встановлено втрату працездатності у 60%, встановлено третю групу інвалідності безстроково, переогляду не підлягає.

03 червня 2021 року позивача звільнено з роботи на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність спричинення позивачу моральної шкоди, провини відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків - стійкої втрати професійної працездатності у загальному розмірі 60%. Враховуючи обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, суд стягнув компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Згідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12ААА № 043546 від 21.09.2016 року Позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 60% у зв`язку з трудовим каліцтвом та третя група інвалідності.

Визначаючи розмір моральної шкоди, судом першої інстанції було враховано роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, та взято до уваги конкретні обставини по справі, глибину і ступінь його моральних страждань, пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що настали та вірно визначив розмір моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Що стосується питання про розстрочення виконання судового рішення, на чотири місяці рівними частинами з граничною щомісячною виплатою в останній робочий день місяця, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1, 3 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже із заявою про розстрочення виконання судового рішення заявник має право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданим доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: