Провадження №2/523/4354/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №16 в м.Одесі, в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», третя особа Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В уточненій позовній заяві посилався на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною було вчинено виконавчий напис № 2488 від 13.07.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованість в розмірі 26864,94 грн. за кредитним договором №0 від 05.02.2017р. укладеного з ПАТ «Укрсиббанком», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Олком лізінг», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «Суперіум». Стягнення заборгованості проводилось за період з 25.03.2019 р. по 09.03.2020 р. Просить визнати виконавчий напис №2488 таким що не підлягає виконанню, оскільки вчинення виконавчого напису нотаріусом відбулось без оригіналу нотаріально посвідченого договору, отже нотаріусом було порушено порядок вчинення виконавчого напису, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просить стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти, які були стягнуті з позивача на підставі виконавчого напису.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача (а.с. 73-74).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, представник відповідача надав до суду відзив, в якому посилався на те, що відповідач на підставі договору факторингу є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Укрсиббанк» за договором №0 укладеним з позивачем. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню суд не повинен обмежуватись лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Матеріали справи свідчать про те, що на момент вчиненні виконавчого напису спір про право був відсутній, а для вчинення виконавчого напису кредитором нотаріусу було надано всі необхідні документи. Також, позивач не спростував належними та допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення оспорюваного напису була іншою, чим та яка була запропонована до стягнення, чи доказів часткового чи повного погашення заборгованості. Крім того, представник відповідача надав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтовуючи його тим, що такі витрати неспівмірні з сумою заборгованості за кредитним договором та не підтверджені документально. (а.с.78-80,а.с.81-82).

Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином (а.с.124), причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходили.

Судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що 05.02.2017 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір № 0 про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування разом з додатковими угодами від 05.02.2017 р. та 25.08.2017 р. до нього (а.с.33-34,35-36, 37-38).

Так встановлено, що 13.07.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною вчинено виконавчий напис № 2488, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованість в розмірі 26864,94 грн.(а.с.31)

21.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Єфіменком Денисом Олеговичем відкрито виконавче провадження ВП № 63351577 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису приватного нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №0 від 05.02.2017 року, укладеного з Акціонерним товариством «УкрСиббанк» правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором факторингу №1112Ф від 18.12.2019 року є ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум». Стягнення заборгованості проводиться за період з 17.04.2019 р. по 09.03.2020 р., сума заборгованості 25864, 94 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1000 грн. (а.с.26-28).

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам .

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5.

Зокрема, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172.

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.

У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

За змістом вищевказаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.

Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання позивачем зазначеної вимоги, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості оспорити вимогу банківської установи або ж виконати її, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Отже, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що при вчиненні спірного виконавчого напису, не було дотримано Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172, а саме відсутня виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості та підтвердження отримання позивачем вимоги стягувача, для можливості оспорити вимогу банківської установи або ж виконати її, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Також відсутні докази того, що кредитний договір був нотаріально посвідчений, оригінал якого було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Отже, вчинений виконавчий напис приватного нотаріусу необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, з підстав викладених вище.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Отже, з урахуванням зазначеного та враховуючи п.4 ч.2 ст. 16 ЦПК України, судовим рішенням може бути відновлено становище, яке існувало до порушення, а відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Так, як вже встановлено, стягнення вказаних коштів з позивачки відбувалося з примусового виконання виконавчого напису, який визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки такий було вчинено в супереч визначеним нормам законодавства, зокрема на підставі договору (правочину) який не був нотаріально засвідчений, що є достатньою та самостійною умовою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Суперіум» на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн, згідно ухвали Суворовського районного суду від 17.08.2023р.(а.с.55) та витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 1,30).

Керуючись ст.ст.12, 13, 95, 141, 263-265, 280-283, 354,355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , останнє зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (ЄДРПОУ 42024152, місцезнаходження за адресою: вул. Вознесенський узвіз, буд.23А, н/п 35А, м. Київ), третя особа Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Єфіменко Денис Олегович (місцезнаходження за адресою: вул. Кирилівська, буд. 172, оф.65, м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити.

Визнати виконавчий напис №2488, вчинений 13.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованості у розмірі 26864 грн 94 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (ЄДРПОУ 42024152, місцезнаходження за адресою: вул. Вознесенський узвіз, буд.23А, н/п 35А, м. Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , останнє зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 26864 (двадцять шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) гривні 94 коп.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (ЄДРПОУ 42024152, місцезнаходження за адресою: вул. Вознесенський узвіз, буд.23А, н/п 35А, м. Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , останнє зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (ЄДРПОУ 42024152, місцезнаходження за адресою: вул. Вознесенський узвіз, буд.23А, н/п 35А, м. Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , останнє зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено18.12.2023 року.

Суддя: