Провадження №2/752/5935/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт», третя особа ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Мегабанк» про визнання недійсним договору факторингу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт» (далі - ТОВ «ФК «Інвестстандарт»), третя особа ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Мегабанк» (далі - АТ «Мегабанк») про визнання недійсним договору факторингу.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 24.10.2018 між ОСОБА_2 та АТ «Мегабанк» був укладений кредитний договір №8-26/2018-МК UAH.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за цим договором був укладений іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власниками якої є вона та ОСОБА_2 .

Згодом їй стало відомо, що 01.10.2021 між ТОВ «ФК «Інвестстандарт» та АТ «Мегабанк» був укладений договір факторингу (відступлення прав вимоги), посвідчений приватним нотаріусом за реєстровим №3779, за яким відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором 24.10.2018 №8-26/2018-МК-UAH в сумі 920110,66 грн. та за іпотечним договором від 24.10.2018 №№8-26/2018-МК-UAH-3, іпотекодавцями за яким є вона та ОСОБА_2 .

Оскільки вона не є кредитором, то договір факторингу є недійсним.

Крім того, укладаючи іпотечний договір вона надала банку свої персональні дані, проте не надавала дозволу на їх розголошення. Банк надав відомості третім особам, укладаючи договір про відступлення прав вимоги.

Просила визнати недійсним договір факторингу (відступлення прав вимоги), посвідчений 01.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим №3779.

14.07.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач ТОВ «ФК «Інвестстандарт» надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що доводи позивача про те, що оскільки вона не є кредитором, то договір факторингу є недійсним, є очевидно помилковими.

АТ «Мегабанк» не порушило вимог чинного законодавства щодо укладання договору факторингу, а передача персональних даних іпотекодавців банком врегульовано відповідними нормами законодавства, які є спеціальними в контексті даних правовідносин.

Посилання на порушення при використанні персональних даних не є обставиною, яка має наслідком визнання договору недійсним.

Належним відповідачем у цій справі є АТ «Мегабанк».

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

24.10.2018 між ОСОБА_2 та АТ «Мегабанк» був укладений кредитний договір №8-26/2018-МК UAH, за умовами якого банк надав позичальнику позику в розмірі 800000 грн. на строк до 23.10.2023, включно, під 23% річних.

24.10.2018 між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та АТ «Мегабанк» був укладений іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який має забезпечувати виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором від 24.10.2018 №8-26/2018-МК-UAH.

01.10.2021 між ТОВ «ФК «Інвестстандарт» та АТ «Мегабанк» був укладений договір факторингу (відступлення прав вимоги), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим №3779, за яким відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором від 24.10.2018 №8-26/2018-МК-UAH в сумі 920110,66 грн. та за іпотечним договором від 24.10.2018 №№8-26/2018-МК-UAH-3, іпотекодавцями за яким є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у статті 203 ЦК України. Згідно з частиною першою цієї статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, є підставою вважати правочин недійсним (стаття 215 ЦК України).

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до частини другої статті 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 ст. 202 ЦК України).

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга, третя статті 6 ЦК України).

Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Частинами 4-6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що первинними джерелами відомостей про фізичну особу є: видані на її ім`я документи; підписані нею документи; відомості, які особа надає про себе.

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. (ч. 1-3 51 ЦПК України).

У справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них.

Сторонами договору факторингу (відступлення прав вимоги) від 01.10.2021 є ТОВ «ФК «Інвестстандарт» та АТ «Мегабанк».

Проте позивачкою позов пред`явлено лише до ТОВ «ФК «Інвестстандарт», а АТ «Мегабанк» є третьою особою, а не співвідповідачем. Позивач клопотань про залучення АТ «Мегабанк» співвідповідачем не заявляла. Оскільки позивач пред`явила позов лише до однієї сторони договору, а інша сторона договору є третьою особою, то відсутні підстави для задоволення позову внаслідок неналежного складу відповідачів.

Наведене свідчить про не змістовність доводів представника відповідача, що належним відповідачем є лише АТ «Мегабанк», оскільки співвідповідачами за вимогами позивачки мають виступати і АТ «Мегабанк», і ТОВ «ФК «Інвестстандарт».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовується, оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 206, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт», місцезнаходження: м. Київ, вул. Голосіївська, б. 17, офіс 608, .

Третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Акціонерне товариство «Мегабанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, б. 17, .

Суддя Ж. І. Кордюкова