Справа №487/2856/23
Провадження №2/487/1523/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

14.12.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Бахмуцької А. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини між ними фактично припинені з березня 2023 року через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер та його збереження є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Просила розгляд справи проводити без її участі та після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Ухвалою суду від 18.08.2023 відкрите провадження у справі.

06.07.2023 відповідач подав до суду заяву про надання строку на примирення, так як вважає, що шлюбні відносини погіршилися через військовий стан і перебування подружжя в постійному напруженні.

14.12.2023 представник позивача ОСОБА_4 адвокат Тищенко С. Ю. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання відповідач повторно не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надавав та від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явилась та позивач проти такого вирішення справи не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом, позивач і відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2021 року. В шлюбі у подружжя дітей немає. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з березня 2023 року через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер та його збереження є неможливим, оскільки це суперечить інтересам позивача.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Таким чином, суд вважає, що їх сім`я розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач просила про відновлення їй дошлюбного прізвища - « ОСОБА_3 ».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 76, 81 89, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05.08.2021 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1813 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу змінити прізвище на дошлюбне - « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: невідомий.

Суддя: С.М. Афоніна