Провадження № 2/752/1776/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 листопада 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Давиденко С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

23 листопада 2021 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 128705,98 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 8108,48 грн та 3% річних у розмірі 3850,60 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 45679,37 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1913,27 грн та 3% річних у розмірі 1203,24 грн, а також судовий збір у сумі 2 841,91,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, які в подальшому уточнило, позивачем зазначено, що квартира відповідача за адресою: АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та/або постачання гарячої води, які з 01.05.2018 року постачає КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Проте відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.11.2021 складає 45679,37 грн.

Крім того, позивач, на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «КИЇВНЕРГО» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набув право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 128705,98 грн.

Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511) та Договору, опублікованого в Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085).

Підключення будинку до мереж централізованого опалення та / або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховані суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних з прострочених сум.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 9 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 57).

Ухвалою від 12 квітня 2023 року задоволено клопотання позивача і витребувано у комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості про власників об`єкта нерухомості - квартири АДРЕСА_2 (а.с. 81).

Представник позивача КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надіслав до суду письмові пояснення (уточнення до позовної заяви) в яких зазначив, що на підставі заяви, звернення відповідача з Документами про відключення квартири від централізованого опалення і підтвердження факту встановлення індивідуального опалення, заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення зменшилась та становить 1164,91 грн за період надання послуг КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» з 01.11.2018 по 01.10.2019 року.

За період надання послуг до 01.05.2018 року (надавач послуг ПАТ «Київенерго») заборгованість залишається незмінною, оскільки позивач позбавлений права проводити коригування заборгованості прийнятої на підставі Договору цесії № 602-18.

Таким чином просить стягнути з відповідача заборгованість:

-за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 128705,98 грн,

-за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення (сума нарахувань за опалення місць загального користування) у розмірі 1164,91 грн,

-інфляційну складову боргу у розмірі 10 021,75 грн та 3% річних у розмірі 5 053,84 грн,

-судовий збір у розмірі 2841,91 грн.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Селіванова А.Г. надіслала відзив на уточнену позовну заяву в якій зазначила, що згідно з Актом про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта (зареєстрований Управлінням Держархбудконтролю м. Києва за № 365 від 31.12.2004 року) надбудова аттикового та мансардного поверхів з реконструкцією частини сходової клітки будинку АДРЕСА_3 з об`єднанням надбудови і квартир АДРЕСА_4 в одну житлову квартиру АДРЕСА_5 були прийняті в експлуатацію. При реконструкції зазначеного об`єкту в квартирі АДРЕСА_5 була встановлена автономна система опалення - спроектована та встановлена внутрішня система газопостачання опалення, у т. ч. два проточних газових водонагрівача та два побутових газових котла з герметичною камерою згоряння. Всі зазначені системи були встановлені у відповідності до Робочого проекту «Проектування газопостачання двох квартир АДРЕСА_6 », виконаний ПП «Теплобудсервіс» та Робочого проекту «Мансарда жилого будинку АДРЕСА_3 », виконаний ДІКС ІНЖИНИРИНГ. Таким чином квартира АДРЕСА_5 за зазначеною адресою з 2004 року не під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання та відповідач ОСОБА_1 не є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води.

Проти позовних вимог про стягнення 1164,91 грн заборгованості за опалення місць загального користування відповідач не заперечує і обіцяє її погасити.

Вимоги про стягнення заборгованості за спожиті до 30.04.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 128 705,98 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 8108,48 грн та 3% річних у розмірі 3850,60 грн вважає безпідставними зважаючи на відсутність споживання відповідачем даної послуги. Також представник відповідача просив застосувати позовну давність до позовних вимог і відмовити в цій частині.

Справа неодноразово відкладалась.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерного енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює надання послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ).

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с. 3).

Згідно п. 3.4.2 Договору цесії новий кредитор має право на отримання замість кредитора споживачів, визначених у Додатку № 1 до Договору цесії сплати заборгованостей.

Мешканцям будинку, в якому розташована квартира відповідача, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києві від 16 листопада 2009 року у справі № 2-4961/09.

Правовідносини з постачання ЦО та ЦПГВ (Послуги) регулюються ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Поставою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (Правила) та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов?язки, визначаються Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV в редакції, чинній на момент надання послуг та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII.

Надання послуг відповідачу здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).

Згідно п. 8 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої воді і водовідведення.

У період після 01.05.2018 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на основі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови .

Заперечення щодо умов договору відповідачем не подавались, а відтак сторони уклали договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом акцепту публічної оферти відповідно до статті 642 ЦК України.

Відповідно до п.п. 1, 14 договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води згідно діючими нормативами, а споживач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплатити послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що зазначені договором.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 6 ст. 19, ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений нормами ЖК України, а саме ст. ст. 68, 156, 162.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц).

Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений нормами ЖК України, а саме ст. ст. 68, 156, 162.

Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем.

З наданих позивачем корінців нарядів, що видавались на включення (відключення) опалення, актів прийняття теплового вузла обліку, відомостей реєстрації параметрів теплопостачання та відомостей спожитої теплової енергії, (а.с. 15-34) вбачається, що для будинку АДРЕСА_7 в опалювальні періоди 2017/2018, 2018/2019 роки безперебійно надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Однак на обґрунтування заперечень щодо заборгованості ОСОБА_1 зазначила, що не є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а її квартира АДРЕСА_2 не під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання з 2004 року.

На підтвердження даного факту надала Акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта (зареєстрований Управлінням Держархбудконтролю м. Києва за № 365 від 31.12.2004 року) згідно з яким надбудова аттикового та мансардного поверхів з реконструкцією частини сходової клітки будинку АДРЕСА_3 з об`єднанням надбудови і квартир АДРЕСА_4 в одну житлову квартиру АДРЕСА_5 були прийняті в експлуатацію.

При реконструкції зазначеного об`єкту в квартирі АДРЕСА_5 була встановлена автономна система опалення - спроектована та встановлена внутрішня система газопостачання опалення, у т. ч. два проточних газових водонагрівача та два побутових газових котла з герметичною камерою згоряння. Всі зазначені системи були встановлені у відповідності до Робочого проекту «Проектування газопостачання двох квартир АДРЕСА_6 », виконаний ПП «Теплобудсервіс» та Робочого проекту «Мансарда жилого будинку АДРЕСА_3 », виконаний ДІКС ІНЖИНИРИНГ.

Відповідно до актів обстеження № 1/19.072023/ІК від 19.07.2023 року та № 1860 від 24.07.2023 року представником РВЗ№ 5 СП «ЕНЕРГОЗБУТ» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» проведене обстеження житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено, що на момент обстеження в квартирі встановлено прилади теплопостачання: 2 газові котли «Wiessmann» vitopend 100 (двухконтурні); опалення в квартирі - візуально не виявлено; всі стояки приховані в стіні; контроль нагріву опалювальних приладів при включеному приладі теплопостачання - гарячі; ЦПГВ - візуально не виявлено; в квартирі встановлений бойлер.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідь на заяву ОСОБА_1 , листом від 27.09.2023 року № 14АУ/Л-3263 структурний підрозділ «ЕНЕРГОЗБУТ» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» повідомив відповідача про те, що в серпні 2023 року Комісією з розгляду питань з проведення перерахунків за комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та за спожиту теплову енергію, як товарну продукцію, споживачам КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», у приміщеннях яких встановлено системи автономного (індивідуального) опалення ухвалене рішення, яким встановлено ознаку індивідуального опалення та доручено провести перерахунок за теплову енергію та послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії з 01.05.2018 та за період діяльності ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» до 01.05.2018 року.

За таких обставин стороною відповідача доведений факт не підключення до централізованого опалення зазначеної вище квартири та наявність індивідуальної системи опалення з грудня 2004 року.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Представник позивача КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» в уточненнях до позовної заяви зазначив, що на підставі заяви, звернення відповідача з Документами про відключення квартири від централізованого опалення і підтвердження факту встановлення індивідуального опалення, заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення зменшилась та становить 1164,91 грн за період надання послуг КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» з 01.11.2018 по 01.10.2019 року.

Відповідач не заперечувала проти заборгованості за опалення місць загального користування у розмірі 1164,91 грн, а тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за особовим рахунком № НОМЕР_1 , яка становить 128705,98 грн (а.с. 6).

Оскільки позивач позбавлений права проводити коригування заборгованості, прийнятої на підставі Договору цесії № 602-18 за період надання послуг до 01.05.2018 року ПАТ «Київенерго», заборгованість залишається незмінною, а саме 128705,98 грн, які КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» просить стягнути з відповідача.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пп. 15 п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, затверджених ПМКУ від 21.07.2005 №630, виконавець зобов`язаний звільняти від плати за послуги у разі їх ненадання.

Приймаючи до уваги те, що квартира за якою обліковується заборгованість не під`єднана до внутрішньобудинкових систем централізованого опалення і відповідачка фактично не користувалась цією послугою у позивача були відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення у розмірі 128705,98 грн, а тому суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо застосування позовної давності до вимог позивача за даним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19.

Таким чином твердження відповідача щодо пропущення строку позовної давності судом до уваги не беруться.

Крім того, позивачем було пред`явлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, в зв`язку з неналежним виконанням нею своїх зобов`язань.

За приписами статей 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

За правилами ст. 625 ЦК України позивач має право на інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості та 3 % річних нараховані на суму заборгованості за вказані послуги.

Розрахунок нарахування суми інфляційних витрат та 3% річних суд вважає неналежним доказом, оскільки первісні вимоги позову в частині розміру нарахованої суми заборгованості задоволені частково, а відтак в задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних слід відмовити.

Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів відповідно до правил ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268, 280-289 ЦПК України, на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 610, 625 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , власниця майна за адресою: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (поточний рахунок № НОМЕР_3 у ТВБВ № 10026/020 філія - Головного управління по м. Києву та Київській області ВАТ «Ощадбанк», ) заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1164,91 грн та судовий збір у розмірі 2270 грн, що разом становить належну до стягнення суму у розмірі 3 434 (три тисячі чотириста тридцять чотири) гривні 91 копійка.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.Г. Плахотнюк