РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:405/5530/22

Провадження №: 2/755/1386/23

"19" червня 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Коваленко І.В.,

при секретарі - Назаровій І.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з Моторного (транспортного) бюро України на його користь на відшкодування матеріальної шкоди - 48 841,21 грн та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 грудня 2020 року о 20 год. 10 хв. в м.Кропивницький на перехресті вул.Архангельська та вул.Гололя, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі водія автомобіля Skoda Rapid д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та водія автомобіля ГАЗ 322132-224СПГ д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Ленінський районним судом м.Кіровоград встановлено, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем ГАЗ 322132-224СПГ, який рухався по другорядній дорозі на перехресті із головною дорогою невірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність і всупереч вимогам п.16.1. ПДР не надав перевагу в русі автомобілю Skoda Rapid під керуванням ОСОБА_3 , який під`їжджав по головній дорозі до перехрестя та всупереч вимогам ПДР, неправильно оцінив дорожню обстановку, не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, не застосував екстрене гальмування та допустив зіткнення, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 15.01.2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальності водія, ОСОБА_2 , на момент ДТП, згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не була застрахована. 25 грудня 2022 року позивачка звернулася до відповідача з повідомленням про ДТП та необхідністю проведення відшкодування. МТСБУ на звернення позивачки відповіли телефонним дзвінком та повідомили про необхідність проведення оцінки пошкоджень завданих ДТП. Проте експерт для проведення оцінки не приїхав. Позивачка самостійно замовила експертну оцінку пошкоджень. 15.03.2021 року ОСОБА_1 повторно, але вже через сайт МТСБУ, подала заяву про настання ДТП. За результатами розгляду заяви позивачки, стороною відповідача було відмовлено у відшкодуванні збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, при цьому розмір збитків так і не було визначено. 27.12.2020 року позивачкою була проведена оцінка вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до висновку експерта № 405 про вартість матеріального збитку від 30.12.2020 року, складеного оцінювачем ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Skoda Rapid д.н.з. НОМЕР_1 , складає 48 841,21.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

01 лютого 2023 року представник відповідача МТСБУ - адвокат Проц А.В. подав відзив на позов, в якому з приводу задоволення позову заперечував в повному обсязі, мотивуючи наступним.

На момент настання ДТП транспортний засіб ««ГАЗ», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 не було забезпечено договором обов`язкового страхування, внаслідок чого позивач звернувся з позовом до МТСБУ для відшкодування нанесеної шкоди в порядку підпункту «а» пункту статті 41 цього Закону№ 1961-ІV.

24 грудня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ГАЗ», державний номер НОМЕР_2 та транспортного засобу «Шкода», державний номер НОМЕР_1 .

Власник пошкодженого транспортного засобу, в порядку ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільне відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до МТСБУ тільки 04 березня 2021 року, одразу із заявою про виплату страхового відшкодування.

Після отримання повідомлення про настання страхового випадку МТСБУ направлено аварійного комісара, в порядку ст. 34 Закону України «Про обов`язкове цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Потерпілою особою у встановлену дату пошкоджений транспортний засіб не було надано на огляд для визначення розміру нанесеної шкоди, внаслідок ДТП, натомість разом із заявою було надано висновок експерта № 405 від 30.12.2020 року. Відповідно до наданого висновку, а саме в акті огляду вказано, що пошкоджений транспортний засіб вже частково відновлений.

Отже, своїми діями позивач позбавив можливості в порядку визначеному статтями 33 та 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначити розмір шкоди, та як наслідок позивачу відмовлено у задоволенні заяви про виплату страхового відшкодування на підставі пп 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону № 1961-ІV.

Крім того, наданий позивачем висновок № 405 від 30.12.2020 року не відповідає нормам Наказу Фонду Державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року, яким затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки такий звіт проведений без огляду пошкодженого КТЗ, не вказана його комплектність та виконаний до звернення до МТСБУ. Окрім того, представник відповідача просив залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2

01 березня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва клопотання Моторного (транспортного) страхового бюро України про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - задоволено. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 , не скористався правом подати письмові пояснення щодо позову, з викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечень проти позову. На адресу суду повернувся конверт з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, який направлявся на адресу третьої особи, з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 24 грудня 2020 р. в м. Києві, по вул.Архангельська при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул.Гоголя, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ГАЗ 322132-224СПГ, д.н.з. НОМЕР_2 , не надав переваги у русі транспортному засобу Skoda Rapid д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, скоївши з ним зіткнення. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_2 порушив п.16.1. Правил дорожнього руху.

Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда у справі № 405/8526/20 від 15.02.201 р. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вищезазначеного ДТП.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальності водія ОСОБА_2 на момент ДТП, згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не була застрахована.

Згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу транспортний засіб марки Skoda Rapid д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 .

Згідно висновку експерта № 405 про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням т/з від 30.12.2020 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті пошкодження транспортного засобу Skoda Rapid д.н.з. НОМЕР_1 , складає 74917,66 грн.

Листом від 29 березня 2021 року МТСБУ відмовлено ОСОБА_1 у відшкодуванні шкоди, з тих підстав, що ОСОБА_1 не виконано вимоги пп. 37.1.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: на момент звернення до МТСБУ автомобіль ОСОБА_1 було частково відновлено, через що працівникам МТСБУ неможливо зафіксувати пошкодження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV (далі - Закон України № 1961-IV) вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону № 1961-ІV Моторне (транспортне) страхове України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування нив правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 39.2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» основними завданнями Моторного (Транспортного) страхового бюро України є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 41 Закону № 1961-ІУ, МТСБУ за рахунок коштів фонду потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна навколишньому природному середовищу;

в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, в результаті протиправних дій іншої особи;

г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону;

ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.

Відповідно до пункту 33.1.4. статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Пунктом 33.2. статті 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Пунктом 21.2. Закону передбачено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до пункту 33.4. Закону у разі оформлення працівниками відповідних підрозділів Національної поліції відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї.

У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 522/6853/16-ц зазначається, що позивач не був позбавлений можливості, безперешкодно, як на місці ДТП, так і в подальшому отримати від органів поліції інформацію щодо наявності або відсутності у винуватця пригоди полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та дотримуючись Закону звернутися до МТСБУ вчасно з заявою про здійснення регламентної виплати в рахунок відшкодування шкоди, до здійснення ремонту свого транспортного засобу.

А звернення позивача до МТСБУ після того, як вона частково відремонтувала автомобіль, є порушенням пункту 33.1.4. статті 33 Закону, що позбавило відповідача можливості самостійно визначити розмір шкоди, оскільки Законом чітко визначено, що саме МТСБУ здійснює організацію процедури встановлення розміру шкоди та розслідування причин і обставин ДТП.

З матеріалів справи вбачається, що позивач після настання ДТП у встановлений законом строк до МТСБУ не звернувся, самостійно здійснив оцінку вартості заподіяного належному йому на праві власності автомобілю збитку, здійснив частковий відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу. Після цього, позивач звернувся до МТСБУ з вимогою відшкодування йому заподіяного в ДТП матеріального збитку, вартість якого визначена на підставі проведеної ним оцінки, що суперечить положенням статей 33,34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: