ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21964/22

Провадження № 22-ц/4820/1121/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю позивача, представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Чевилюк З.А. від 03 квітня 2023 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що перебував на посаді заступника начальника дистанції виробничого підрозділу Хмельницької дистанції сигналізації та зв`язку регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця».

Наказом начальника дистанції №26/ОС позивача 29.04.2022 року звільнено за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію по інвалідності. За наказом ОСОБА_1 мала бути виплачена одноразова матеріальна допомога в розмірі 116110 грн., однак ця виплата не здійснена.

Лише 15.12.2022 року було здійснено виплату одноразової матеріальної допомоги позивачу в розмірі 116 109,62 грн.

Враховуючи уточнення позову, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь 173082, 66 грн. середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових (одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію) без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Довготривала невиплата належних грошових коштів завдала позивачу значну моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, обумовлених неправомірними діями відповідача, що призвело до зміни нормальних, усталених для нього та його сім`ї умов життя, потребувало додаткових зусиль для організації цих умов. На утриманні в позивача знаходяться дві неповнолітні дитини і ці кошти також призначалися на їх утримання. Розмір моральної шкоди оцінено позивачем у 20000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 173082,66 грн. середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових (одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію) без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, 3000 грн. завданої моральної шкоди та судові витрати по справі у виді судового збору 1761 грн. та витрат на правову допомогу 15000 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.04.2023 року виправлено описку в рішенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.04.2023 року у справі №686/21964/22 викладено в мотивувальній частині «Фактично відповідачем не доведено, що строки здійснення виплат позивачу порушені внаслідок ведення бойових дій або інших обставин непереборної сили».

В апеляційній скарзі АТ «Укрзалізниця» просить скасувати рішення суду як незаконне і відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. На період дії правового режиму воєнного стану в Україні було прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-ІХ. За приписами пункту 1 статті 11 вказаного закону із змінами, внесеними згідно із Законом № 2352-ІХ від 01.07.2022, на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.

З перших днів повномасштабного вторгнення працівники АТ «Укрзалізниця» здійснюють перевезення гуманітарних вантажів, військової техніки та озброєння, забезпечуючи вагомий внесок у спільну перемогу над ворогом. У зв`язку з необхідністю відновлення пошкодженої та знищеної ворогом інфраструктури АТ «Укрзалізниця» понесла величезні витрати, гуманітарні евакуаційні перевезення, що здійснювалися АТ «Укрзалізниця» на безоплатній основі, також потребували значних коштів.

Рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року працівникам залізниці призупинені додаткові виплати, передбачені абз.1 п.8.8. розділу 8 Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом первинної профспілкової організації відокремленого підрозділу Хмельницька дистанція сигналізації та зв`язку.

В.о. директора з управління та персоналом та соціальної політики АТ «Укрзалізниця» 10.11.2022 року затверджено графіки виплати працівникам АТ «Укрзалізниця» одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію за 2022 рік згідно з пунктом 3.2.21. Галузевої угоди, згідно яких працівникам, які вперше звільнилися з роботи у зв`язку з виходом на пенсію в квітні 2022 року відповідні виплати провести в грудні 2022 року.

Виходячи із послідовності зазначених графіків, 15.12.2023 року сплачено позивачу одноразову матеріальну допомогу при виході на пенсію згідно умов колективного договору.

Отже, у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки у нашій країні з 24.02.2022 року запроваджено воєнний стан та відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», АТ «Укрзалізниця» призупинила виплати, передбачені галузевою угодою, колективними договорами.

Твердження суду про недоведеність, що строки здійснення виплат позивачу порушені внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили та існування економічних передумов, неплатоспроможність відповідача, фінансові труднощі,що сприяли порушенню обов`язку відповідача є неправильним.

Настання обставин непереборної сили не підлягає доказуванню відповідачем, оскільки це є загальновідома інформація. Зазначені обставини непереборної сили (військова агресія російської федерації проти України) засвідчені Торгово-промисловою палатою України 28.02.2022 року документом № 2024/02.0-7.1, який також є у відкритому доступі на офіційній інтернет-сторінці Торгово-промислової палати України.

Таким чином, з початку воєнної агресії (з 24.02.2022 року) підприємство не могло нормально здійснювати роботу з причин, що від нього не залежали.

Також позивачем не надано жодних доказів того, що він зазнав душевних страждань, порушення нормального способу життя саме у зв`язку з несвоєчасним розрахунком при звільненні, а не з інших підстав (військова агресія, постійні повітряні тривоги, ракетні обстріли). Тому відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам законності, розумності та справедливості.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то задоволений розмір вказаних витрат є необґрунтованим, значно завищеним через неспівмірність зі складністю справи, наданих послуг та їх необхідністю, часом витраченим адвокатом та обсягом наданих послуг, тому в розподілі цих витрат слід відмовити.

У відзиві ОСОБА_1 просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну. Відповідачем не надано жодного доказу стосовно зв`язку порушення термінів виплати одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію та воєнного стану. Позивач навів всі доводи завдання йому моральних страждань. Ці обставини порушили звичний спосіб життя позивача та потребували додаткових зусиль для організації та забезпечення своєї життєдіяльності та членів його сім`ї. Крім того, позивач неодноразово звертався до лікарів, кошти були необхідні для придбання медикаментів, проведення лікування, про що свідчать додатково надані документи, а саме медична довідка з виписками амбулаторної картки.

Що стосується витрат на надану професійну правничу допомогу, то розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, і суд не вправі втручатися в ці правовідносини (постанова Великої Палати у справі № 910/12876/19).

В засіданні апеляційного суду представниця апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Позивач та його представник просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, встановлено, що ОСОБА_1 перебував на посаді заступника начальника дистанції виробничого підрозділу Хмельницької дистанції сигналізації та зв`язку регіональної філії» Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця».

Наказом начальника дистанції №26/ОС ОСОБА_1 29.04.2022 року звільнено за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію по інвалідності. Визначено виплатити йому одноразову матеріальну допомогу у розмірі п`яти середньомісячних заробітків, передбачену абзацом 1 п.8.8 Розділу 8 зі змінами та доповненнями Колективного договору Хмельницької дистанції сигналізації та зв`язку колективного договору на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2022 роки, одноразову допомогу 6 прожиткових мінімумів на оздоровлення, передбачену п.3.9. зі змінами та доповненнями Колективного договору Хмельницької дистанції сигналізації та зв`язку на 2001-2005 роки пролонгованого на 2006-2022 роки.

Відповідно до п.3.9 Колективного договору адміністрація взяла на себе обов`язок надавати працівникам філії, один раз на рік матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом на день подання заяви.

Згідно з пунктом 8.8.Колективного договору при звільненні працівника вперше з роботи у зв`язку із виходом на пенсію, адміністрація зобов`язалась виплачувати одноразову матеріальну допомогу у розмірі п`яти середньомісячних заробітків.

Рішенням Правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року (протокол №Ц-54/31, підпункт 1.1.4 пункту 1.1.) на період дії правового режиму воєнного стану в Україні працівникам залізниці призупинено інші додаткові виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів.

Таким чином, зазначеним рішенням правління АТ «Укрзалізниця» працівникам залізниці призупинені додаткові виплати, передбачені п.8.8. розділу 8 Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом первинної профспілкової організації відокремленого підрозділу Хмельницька дистанція сигналізації та зв`язку щодо виплати працівникам АТ «Укрзалізниця» одноразової матеріальної допомоги у розмірі п`яти середньомісячних заробітків при виході на пенсію.

В.о. директора з управління та персоналом та соціальної політики АТ «Укрзалізниця» 10.11.2022 року затверджено графіки виплати працівникам АТ «Укрзалізниця» одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію за 2022 рік згідно з пунктом 3.2.21. Галузевої угоди, згідно яких працівникам, які вперше звільнилися з роботи у зв`язку з виходом на пенсію в квітні 2022 року відповідні виплати провести в грудні 2022 року.

Виходячи з цих графіків, 15.12.2023 року сплачено позивачу одноразову матеріальну допомогу при виході на пенсію згідно умов колективного договору в сумі 116110 грн.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача від 14.03.2022 року про зупинення виплат прийнято до вступу в силу Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», тобто, суперечило чинному законодавству. Одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію виплачена позивачу несвоєчасно, при цьому відповідачем не доведено, що строки здійснення виплати позивачу порушені внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Тому відповідно до ст.117 КЗпП України слід стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати цих коштів 6 місяців в сумі 2173082,66 грн.

Проте з цим висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, для застосування статті 117 КЗпП України та покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні необхідно встановити вину підприємства.

Рішенням правління АТ «Українська залізниця» від 14.03.2022 року (протокол №Ц-54/31) дійсно на період дії правового режиму воєнного стану в Україні працівникам залізниці призупинено інші додаткові виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, в тому числі, й виплату одноразової матеріальної допомоги у розмірі п`яти середньомісячних заробітків при виході на пенсію.

АТ «Укрзалізниця» обґрунтовує вказане рішення тим, що з перших днів повномасштабної агресії російської федерації проти України АТ «Укрзалізниця» здійснювала гуманітарні евакуаційні перевезення на безоплатній основі, а також перевезення гуманітарних вантажів, військової техніки та озброєння, забезпечуючи вагомий внесок у спільну перемогу над ворогом.

У зв`язку з цим, а також необхідністю відновлення пошкодженої та знищеної ворогом в результаті обстрілів інфраструктури АТ «Укрзалізниця» понесла величезні витрати, що значно ускладнювало виконання інших фінансових зобов`язань.

Вказане рішення правління АТ «Українська залізниця» не оскаржувалося у встановленому порядку ні відповідними профспілками, ні працівниками АТ «Укрзалізниця» ( в тому числі й позивачем) і залишалося чинним на час його звільнення.

При цьому Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-ІХ ( пункт 1 статті 11), що був чинним на час звільнення позивача, на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.

Відтак помилковим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для врахування цього рішення правління АТ «Українська залізниця» при вирішенні спору.

Відповідно до висновку Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року № 2024/02.02.71, військова агресія Російської Федерації проти України, яка стала підставою введення воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» є форсмажорними обставини (обставини непереборної сили). Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Наведене цілком спростовує висновок суду першої інстанції про недоведеність порушення строків виплати позивачу одноразової допомоги при звільненні внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Про відсутність вини роботодавця у затримці виплати і його добросовісність свідчить і те, що невдовзі, у зв`язку зі зменшенням кількості евакуаційних (безкоштовних для пасажирів) потягів, і, як наслідок, зменшенням видатків та покращенням фінансового стану АТ «Українська залізниця», 24.10.2022 року прийнято рішення правління АТ «Українська залізниця» про здійснення нарахування працівникам, які звільнилися/ будуть звільнені у період з лютого до грудня 2022 року, одноразової матеріальної допомоги при звільненні, виплата якої була призупинена рішенням правління від 14.03.2022 року.

Відтак з врахуванням наведеного, невиконання відповідачем обов`язків передбачених статями 47 та 116 КЗпП України відбулось не з вини АТ «Українська залізниця», а було зумовлене обставинами непереборної сили, які встановлені висновком Торгово-промислової палати України №2024/02/0-7/1 від 28.02.2022 року, у зв`язку з чим відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку, передбаченого статтею 117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та похідна вимога про відшкодування моральної шкоди.

З врахуванням наведеного оскаржуване рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у позові.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрзалізниця» 2896,50 грн. понесених судових витрат за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2023 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Укрзалізниця» (місцезнаходження: вул. Єжі Гедройця, 5, м. Київ-150, 03150, ) 2896,50 грн. понесених судових витрат за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 червня 2023 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк