Справа № 541/1113/23
Номер провадження 2/541/424/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 червня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської ради, ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, скасування розпорядження органу приватизації щодо передачі у власність квартири, скасування свідоцтва про право власності на квартиру,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Миргородського міськрайонного суду з позовом до КП «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської ради, ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, скасування розпорядження органу приватизації щодо передачі у власність квартири, скасування свідоцтва про право власності на квартиру, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачка постійно проживала і проживає до теперішнього часу в квартирі АДРЕСА_1 . В даній квартирі крім позивачки зареєстровані її матір ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_5 , яка в 2010 році виїхала на постійне місце проживання до рф, була зареєстрована там 22 червня 2011 року і в Україну більше не поверталась, але до теперішнього часу не знялася з реєстрації за вищевказаною адресою. В 2013 році матір запропонувала позивачці приватизувати квартиру, в якій вони проживали, і отримавши згоду, вона зайнялась оформленням документів на приватизацію. Свідоцтво про право власності ОСОБА_1 не бачила, всі документи були у матері. Коли позивачка вирішила зареєструвати в квартирі свого чоловіка, вона дізналась, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 05 грудня 2013 року, учасником приватизації квартири були не лише позивачка та її матір, а і її сестра. Свідоцтво про приватизацію підлягало обов`язковій державній реєстрації, однак, правочин не був зареєстрований, а тому не є вчиненим, тобто особи, вказані у свідоцтві, не набули права власності на квартиру. Вважає, що приватизація відбулась з порушенням, що призвело до приватизації частки квартири на її ім`я у меншому розмірі, ніж повинно бути, що є підставою звернення до суду. Крім вказаного, позивачка зазначила, що ОСОБА_6 , яка з 2010 року не проживає в квартирі без поважних причин, втратила право на користування житлом та станом на 2013 рік (період приватизації) не мала права на передачу їй житла у приватну власність. Оскільки позивачка дізналась про її порушене право в 2023 році, вважає, що строк позовної давності нею порушено не було. З урахуванням зазначеного, просила визнати відповідачку ОСОБА_6 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 ; скасувати розпорядження органу приватизації від 05 грудня 2013 року № 6429; скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , видане 05 грудня 2013 року.

Відповідачем КП «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської ради було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Рішенням Миргородської міської ради від 21 лютого 2020 року № 19 Миргородське комунальне житлово-експлуатаційне управління перейменовано на КП «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської ради. Рішенням Миргородської міської ради від 28 грудня 2017 року № 291 повноваження щодо приватизації житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Миргорода делеговано відділу житлово-комунального господарства Миргородської міської ради та останньому передано архів приватизаційних справ, в тому числі за 2013 рік.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених в позові підстав, просила його задовольнити в повному обсязі, на стягненні з відповідачів суми судового збору не наполягала.

Представник відповідача КП «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не надала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась.

Третя особа не заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що під час приватизації квартири вона вважала, що краще буде оформити право власності на себе та двох дочок, про наслідки такого рішення не замислювалась. Зазначила, відповідачка ОСОБА_6 , яка є її дочкою, ще в 2010 році поїхала до рф, там вийшла заміж, народила дітей, отримала громадянство росії, зареєструвала своє місце проживання, в Україну повертатися не збирається.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданим 05 грудня 2013 року Миргородським комунальним житлово-експлуатаційним управлінням Бюро по приватизації житла на підставі розпорядження органу приватизації від 05 грудня 2013 року № 6429, власниками квартири АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частці кожна є ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості про право власності на квартиру АДРЕСА_1 відсутні.

Згідно з довідкою № 4, виданою 14 березня 2023 року ОСББ «Козацький 2014», ОСОБА_8 проживає в будинку по АДРЕСА_2 . За даною адресою також проживають мати ОСОБА_3 , син ОСОБА_9 , дочка ОСОБА_10 . ОСОБА_11 з часу заснування ОСББ «Козацький 2014» по теперішній час в даній квартирі не проживає. Зі слів мешканців будинку відомо, що ОСОБА_11 у 2010 році виїхала на постійне проживання в рф і до даного часу у вищезазначеній квартирі не з`являлась.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Миргородським відділом ДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 55, ОСОБА_12 уклала шлюб з ОСОБА_13 , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_14 ».

У відповідності зі свідоцтвом по укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим повторно 25 січня 2017 року відділом ЗАГС м. Клинці управління ЗАГС Брянської області, актовий запис № 21, ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_15 , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_16 ».

Згідно з паспортом № НОМЕР_4 , виданим 30 січня 2017 року міжрайонним відділом УФМС по Брянській області в м. Клинці, ОСОБА_6 є громадянкою рф; 14 грудня 2015 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

У відповідності з рішенням Миргородської міської ради від 21 лютого 2020 року № 19 «Про зміну найменування «Миргородського комунального житлово-експлуатаційного управління» та затвердження нової редакції Статуту комунального підприємства «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської ради» Миргородське комунальне житлово-експлуатаційне управління було перейменовано на комунальне підприємство «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської ради.

На підставі акту приймання-передачі архіву приватизаційних паперів від 23 квітня 2018 року, затвердженого Миргородським міським головою, архів приватизаційних паперів відповідно до рішення 33 сесії 7 скликання № 291 від 28 грудня 2017 року «Про делегування повноважень щодо приватизації житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Миргорода» (в тому числі за 2013 рік) було передано відділу житлово-комунального господарства Миргородської міської ради.

На вимогу суду відділом житлово-комунального господарства Миргородської міської ради було надано приватизаційну справу по квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно з матеріалами вказаної справи ОСОБА_3 31 жовтня 2013 року звернулась до керівника органу приватизації із заявою про оформлення передачі в приватну (спільну часткову) власність вказаної вище квартири членам її сім`ї у рівних частках, членами сім`ї зазначила ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Згідно з ордером на жиле приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_1 , його було видано ОСОБА_3 , яка мала склад сім`ї ОСОБА_17 , ОСОБА_7 .

У відповідності з розпорядженням (рішенням) органу приватизації (органу місцевого самоврядування) № 6429 від 05 грудня 2013 року щодо передачі у власність квартири АДРЕСА_1 , прохання наймача ОСОБА_3 щодо приватизації квартири було задоволено. На підставі вказаного розпорядження 05 грудня 2013 року Миргородським комунальним житлово-експлуатаційним управлінням Бюро по приватизації житла було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , відповідно до якого власниками вищевказаної квартири є ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Допитані судом свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 пояснили суду, що відповідачка ОСОБА_4 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 приблизно з 2011 року, оскільки вона поїхала в росію, де створила сім`ю, народила дітей, отримала громадянство рф. Зазначили, що відповідачка після від`їзду в Україну не поверталась, у вищевказаній квартирі не проживає.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Ч.ч. 3, 5 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло на момент введення в дію цього Закону.

Як визначено ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Таким чином, умовою для здійснення приватизації житла є обов`язкова письмова згода всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, яка оформляється спільною заявою, а тимчасово відсутні дають письмове підтвердження.

Наслідком порушення вимог ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є визнання приватизації недійсною.

Згідно з п. 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем, або за яким зберігається право на житло.

За змістом п.п. 20, 21 зазначеного Положення при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення.

У довідці зазначаються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. У довідці вказуються новонароджені і на них враховується норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Отже, права фізичної особи на приватизацію житлового приміщення залежать від наявності чи відсутності у цієї особи права на проживання у об`єкті приватизації.

У ст. 107 ЖК УРСР визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ч. 1 ст. 17 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені статтею 64 ЖК УРСР права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом із іншими членами сім`ї.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору (ч. 1ст. 64 ЖК України).

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК України).

Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки відповідачка ОСОБА_4 не проживала в квартирі АДРЕСА_1 з 2010 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог про визнання її такою, що втратила право користування вказаною квартирою.

Зважаючи на той факт, що відповідачка не проживала у спірній квартирі на час її приватизації в грудні 2013 року; доказів того, що за нею зберігалося право на спірну квартиру, останньою надано не було; із відповідною заявою про надання згоди на приватизацію житла, а також про бажання прийняти участь в приватизації остання до органу приватизації не зверталась, суд приходить до висновку, що права на приватизацію у ОСОБА_4 не виникло, а тому вимоги про скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на нерухоме майно підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,10, 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської ради, ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, скасування розпорядження органу приватизації щодо передачі у власність квартири, скасування свідоцтва про право власності на квартиру задовольнити.

Скасувати розпорядження (рішення) органу приватизації (органу місцевого самоврядування) № 6429 від 05 грудня 2013 року щодо передачі у власність квартири АДРЕСА_1 .

Скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , видане 05 грудня 2013 року Миргородським комунальним житлово-експлуатаційним управлінням Бюро по приватизації житла на підставі розпорядження органу приватизації від 05 грудня 2013 року № 6429.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач 1 Комунальне підприємство «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської ради, , адреса: вул. Сорочинська, 23, м. Миргород, Полтавська область, 37600.

Відповідач 2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 19 червня 2023 року.

Суддя: О. М. Вірченко