справа № 388/1569/23
провадження № 2/388/367/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кнурова О.А.,

при секретарі судового засідання Поліщук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області, у якому просив:

- визнати за ОСОБА_1 за набувальною давністю право власності на гараж № НОМЕР_1 загальною площею 40,1 кв.м, що розташований в автогаражному товаристві «Антилопа» у м. Долинська Кропивницького району Кіровоградської області.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17.07.2023 на підставі письмовою розпискою він придбав у ОСОБА_2 гараж АДРЕСА_1 , що раніше належав її сину ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 була єдиною спадкоємницею після смерті свого сина ОСОБА_3 , але нотаріально купівлю продаж гаража 17.07. 2013 оформлено не було, так як на той час ОСОБА_2 не оформила свої спадкові права після смерті сина. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 у зв`язку з чим нотаріально оформити своє право власності на гараж він не має можливості. З 17.07.2013 він відкрито безперервно володіє зазначеним гаражем.

Ухвалою від 23.08.2023 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і розпочато підготовче провадження у справі із призначенням підготовчого судового засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.

Від представника відповідача надійшла заява про визнання позову.

Ухвалою від 27.09.2023 підготовче провадження у справі закрито та її призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Представник відповідача звернулась до суду із заявою про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Позивач у судовому засіданні наполягав на задоволені позовних вимог обґрунтовуючи свою позицію аналогічно викладеному у позовній заяві.

Заслухавши позивача та дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову, судом, з метою з`ясування чи не суперечить таке визнання закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі доказів, наданих учасниками справи, встановлено такі обставини.

Згідно з нотаріально посвідченими договором дарування від 16.11.2007 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , подарувала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , гараж загальною площею 40,1 кв.м, розташований в автогаражному товаристві «АНТИЛОПА» під номером 266 у м. Долинська Кіровоградської області (зареєстровано у реєстрі за № 3172).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 .

За змістом розписки від 17.07.2013 вбачається, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 2500 доларів США за продаж гаража № НОМЕР_1 в автогаражному товаристві «АНТИЛОПА» власником якого є її син ОСОБА_3 .

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 на час складання розписки не оформила право власності на гараж у порядку спадкування. При цьому, позивач до позовної заяви долучив лист відповідь державного нотаріуса Долинської державної нотаріальної контори Фоміних В.В. за вих. № 315/01-16 від 02.08.2023 про те, що після смерті ОСОБА_3 за заявою його матері ОСОБА_2 . Долинською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу. Поряд з цим, жодних доказів на підтвердження права власності ОСОБА_2 на гараж позивачем не надано. Крім того, із клопотанням про витребування доказів позивач не звертався.

Відповідно до довідки автогаражного товариства «АНТИЛОПА» від 29.07.2023 ОСОБА_1 з 17.07.2013 користується гаражем № НОМЕР_1 . При цьому, відповідно до даних членської книжки автогаражного товариства «АНТИЛОПА» ОСОБА_1 сплачує внески за гараж № НОМЕР_1 з 2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_2 , що підтверджується витягом № 6 від 31.07.2023 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

За даними інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 73397988 від 31.07.2023 у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо ОСОБА_2 .

З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке.

Положеннями ч. 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За змістом наведеної норми права, позивач має довести, окрім відкритості, безперервності і давності володіння нерухомим майном, щодо якого у нього відсутні підстави для володіння і набуття права власності, ще і інші обставини, які мають суттєве значення для справи, зокрема, добросовісність володіння.

Ознака добросовісності присутня у тому випадку, коли володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

З огляду на викладене судом відзначається, що ОСОБА_1 заволодів спірним гаражем на підставі письмової розписки, наданої ОСОБА_2 , однак докази про належність останній на той час гаражу на праві приватної власності позивачем не надано. Окрім цього, у змісті самої розписки зазначено, що власником гаража є інша особа - ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_1 на час заволодіння гаражем достеменно знав або об`єктивно повинен був знати, що цей гараж не належить особі, з якою він домовляється про отримання його у власність.

Окремо слід зазначити, що форма укладення угоди купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у виді звичайної письмової розписки не відповідає вимогам, що пред`являються для угод купівлі-продажу нерухомого майна. А саме вимог, ст. 657 ЦК України відповідно до яких договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Отже, таке заволодіння спірним гаражем не є правомірним і у жодному випадку не може свідчити про добросовісність заволодіння ним ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін та їх представників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи ними озвучені у судовому засіданні та зазначені ними у заявах по суті справи і заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні ними фактичних обставин справи і норм матеріального права, судової практики та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи встановлені обставини справи, наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, встановивши відсутність добросовісності заволодіння ОСОБА_1 спірним гаражем, як обов`язкової умови набуття права власності на нього у порядку набувальної давність, - суд дійшов висновку, що вимога позивача є не обґрунтованою, не доведеною та суперечить закону, а тому така вимога не підлягає задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів.

Керуючись статтями 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду безпосередньо або через Долинський районний суд Кіровоградської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач Долинська міська рада Кропивницького району Кіровоградської області, місцезнаходження: вул. Соборності України буд. 28, м. Долинська, Кіровоградська область, .

Повне рішення суду складене 19.12.2023

Суддя О.А. Кнуров