Провадження № 2/161/1393/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Лесько Б.Я.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно.

Свій позов обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 , внаслідок смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме - на частку квартири АДРЕСА_1 . Вказує, що при житті чоловіка у шлюбі з ОСОБА_3 , яка була колишньою дружиною, ОСОБА_5 оплатив кооперативну квартиру АДРЕСА_1 . Оскільки чоловік після своєї смерті залишив заповіт, позивач в установленому законом порядку звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Зазначає, що про факт реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 дізналась від нотаріуса, тому просить суд поновити строк позовної давності звернення до суду та визнати за нею право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 22 червня 2021 року позов прийнято до провадження, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечили.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається із копії свідоцтва про смерть, виданого Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №748 (а.с. 4).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме частку квартиру АДРЕСА_1 .

При житті ОСОБА_5 склав заповіт, яким все своє майно, яке на день смерті виявиться йому належним, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось заповів своїй дружині ОСОБА_1 . У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернулась в установленому законом порядку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 12/2020, наданої приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Блащук О.О. (а.с.15-30).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 73/02-31 від 19.10.2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджує право власності спадкодавця на вказану частку квартири (а.с.36).

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 з 07.10.1978 року по 01.12.1998 рік перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Під час перебування ОСОБА_5 в шлюбі з ОСОБА_3 , на ім`я відповідачки ОСОБА_3 з 1991 по 1993 роки була придбана квартира в Житлово-будівельному кооперативі № 76 шляхом виплати пайових внесків у повній сумі її вартості 4414000 крб. до червня 1994 року. Будівництво будинку здійснювалось протягом 1991-1993 років. Будинок здано в експлуатацію в грудні 1993 року. Первинні документи, що підтверджують сплату коштів членами ЖБК-76 не збереглися. Балансова вартість квартири з врахуванням індексацій станом на 01.01.2016 р. становить 5345,54 грн. Дана обставина підтверджується довідками № 1 Житлово-будівельного кооперативу № 76, виданих 08.02.2022 року 19.10.2016 року (а.с. 52,93,94-97).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Частиною першою статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 146 ЖК України поділ квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу між членом кооперативу і її чоловіком допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя є можливість виділити ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі. Поділ квартири провадиться за згодою між колишнім подружжям, а в разі відсутності згоди - за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України від 07.02.1991р. №697-XII "Про власність", що діяв на момент набуття власності в 1993 році, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно ст.16 Закону України від 07.02.1991р. №697-XII "Про власність", яка була чинною до 2007 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України.

Відповідно до ст.22 КЗпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Отже, за час проживання ОСОБА_5 в шлюбі з ОСОБА_3 подружжям з 1991 по 1993 рр. було придбано за спільні кошти квартиру АДРЕСА_1 , хоча і зареєстрована дана квартира була на ОСОБА_5 .

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, яким до дня смерті були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, інші будівлі та споруди.

Таким чином, спірна кооперативна квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , а тому відповідно до положень ст.22 КпШС України вони мають рівні права щодо розпорядження нею.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 на час його смерті на праві власності належала частка вказаної квартири.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 , однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявником не було надано оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності нерухомого майна спадкодавцю (а.с. 36, 37).

У відповідності до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач прийняла спадщину, проте реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право власності на спадщину щодо вказаного майна не змогла у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності вказаного нерухомого майна спадкодавцю.

Встановивши, що нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій, позивачка позбавлена можливості в інший спосіб визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на квартири, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання права власності на 1/2 частку спірної квартири.

Отже, суд вважає, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, тому вимога позивача щодо визнання права власності за нею на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Щодо права позивачки на спадкове майно , то згідно Постанови Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі № 6-258цс15 роз`яснено, що при визначені початку перебігу позовної давності слід виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя, а тому спадкодавець не був позбавлений права власності на спільне нажите майно в шлюбі з ОСОБА_3 і його право не було порушено.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, на підставі ст.ст. 60, 68, 69, 70 СК України, ст.22 КЗпШС України, ст. 146 ЖК України, ст.ст.15,16 Закону України «Про власність», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину кооперативної квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 5124 (п`ять тисяч сто двадцять чотири) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Сторонами по справі є: позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП невідомо, адреса: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП- НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду виготовлено 22.06.2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська