Провадження № 2/712/18/23
Справа № 712/6139/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі КАПЛЯ А.С.

з участю адвокатів СТОЙКО А.Ю., ДЖИРМИ А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_3 ), третя особа: ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_4 ) про усунення перешкод у користуванні проїздом до домоволодіння,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні проїздом до домоволодіння, посилаючись на те, що він є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 відповідно до Свідоцтва на право на спадщину, посвідченого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою від 25.08.1999 року № 4-2936 та рішення Соснівського районного суду м. Черкаси № 2- 2165/10 від 23.06.2010 року. До складу домоволодіння входять: (літ. А-1, а) житловий будинок з прибудовою, черепашник, обкладений цеглою, загальною площею 91,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м, (літ. Б) гараж-майстерня, (літ. б) сарай-вбиральня, (літ. В) погріб, (літ. Г) погріб, (№ 1,2) огорожа

Домоволодіння позивача знаходиться в глибині житлового кварталу таким чином, що доступ до нього можливий лише за облаштування проїзду. Іншого доступу до домоволодіння не має.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих № 26 від 10 січня 1957 року «Про виділення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво громадян м.Черкаси» утворено 3,5м-ву ширину проїзду до домоволодіння по АДРЕСА_6 ) за рахунок садиби ОСОБА_6 .

Таким чином, було встановлено проїзд до домоволодінь за теперішньою адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 шириною 3,5 м. Згідно будівельних норм та вимог до проїздів для пожежних автомобілів, у зонах садибної забудови, крім вуличної мережі формується мережа внутрішньоквартальних проїздів, ширина проїзної частини яких приймається: з однією смугою руху - 3,5 м, з двома - 5,5 м. До житлових і громадських будинків необхідно передбачати проїзди шириною не менше 3,5м на відстані не ближче 5 м від стін, що придатні для проїзду пожежних машин (п. 3.22. ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 № 44, який діяв до 01.09.2018 року та п. 15.3.1. ДБН Б. 2.2-12: 2018 «Планування і забудова територій» (чинного на даний час).

В той же час, на сьогоднішній день фактична ширина проїзду складає не більше 3,2 м за рахунок забудов, які здійснили власники домоволодінь по АДРЕСА_7 та АДРЕСА_3 , які є суміжними землекористувачами з вказаним проїздом.

Самовільне заняття проїзної частини проїзду загального користування створює перешкоди Позивачу у користуванні проїздом до свого будинку, наражає на небезпеку в зв`язку з недотриманням протипожежних норм, а отже і створює перешкоди для вільного користування своєю власністю, а тому позивач змушений звернутися до суду з метою захисту своїх порушених прав.

Також вказує, що до подання позовної заяви він звертався в порядку ст. 159 Земельного кодексу України за розглядом земельного спору з приводу меж та ширини внутрішньоквартального проїзду до домоволодінь за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 , який порушено з боку суміжних землекористувачів з цим проїздом - домоволодінь за адресою: АДРЕСА_7 та АДРЕСА_3 до Черкаської міської ради. Комісією по вирішенню земельних спорів у межах міста Черкаси прийнято рішення від 27.02.2019 року № 150, згідно якого рішенням виконавчого комітету Черкаської міської Ради народних депутатів від 23.03.93 № 07-06/184 утворено проїзд шириною 3,5 м до домоволодіння АДРЕСА_5 (існуюча адреса) та рекомендовано в разі порушення прав на користування земельною ділянкою проїзду до домоволодіння до АДРЕСА_5 стороні спору звернутись до суду.

Заняття проїзду загального користування з боку домоволодінь по АДРЕСА_7 та АДРЕСА_3 , які є суміжними землекористувачами з вказаним проїздом підтверджується висновком за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2018 року № 1312/18, яка проведена судовим експертом Окрепкою Анною Ігорівною. Зокрема, згідно даних експертизи фактична довжина земельної ділянки загального користування становить 37,03 м. з боку межі з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ( АДРЕСА_7 ). Ширина проїзду визначена в трьох довільних місця вздовж земельної ділянки загального користування на початку, в середині та в кінці та становить 3,16 м., 3,18 м. та 3,22 м. відповідно. Фактична ширина проїзду по всій довжині є вужчою аніж визначено рішенням виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 10.01.1957 № 26, яким передбачалося утворити 3,5-м. ширини проїзду за рахунок садиби ОСОБА_6 .

Паркан домоволодіння гр. ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ) зі сторони проїзду споруджено нещодавно. Паркан складається з бетонного фундаменту, листів профнастилу, які закріплені на металевих стовпах. Паркан розміщено впритул до бордюру проїзду та залізобетонна опора повітряної лінії електропередач знаходиться всередині паркану. Паркан домоволодіння гр. ОСОБА_9 ( АДРЕСА_3 ) зі сторони проїзду розташований над залізобетонним бордюром, та являє собою панцирну сітку в рамі на залізобетонних стовпах.

За висновками вказаної судової земельно-технічної експертизи ймовірність накладення земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ( АДРЕСА_7 ) на проїзну дорогу, що є землею загального користування, існує. Ймовірна площа накладення на земельну ділянку загального користування (проїзд) зі сторони домоволодіння ОСОБА_7 та ОСОБА_8 становить 0,0026 га.

Ймовірність накладення земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_9 ( АДРЕСА_3 ) на проїзну дорогу, що є землею загального користування, існує. Ймовірна площа накладення на земельну ділянку загального користування (проїзд) зі сторони домоволодіння ОСОБА_9 становить 0,0015 га.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 на праві спільної часткової власності (1/2) належить ОСОБА_10 . Інша частина домоволодіння належить ОСОБА_9 (інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня).

Право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.11.2018 року у справі № 712/11513/18 припинено. Виділено в натурі та визнано за ОСОБА_8 та ОСОБА_7 належні кожному з них житлові будинки.

Житловому будинку та присадибній ділянці, яка є суміжною з спірним проїздом (кадастровий номер :04:049:0090) присвоєно адресу: АДРЕСА_2 . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказаний будинок належить ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, встановлення ОСОБА_7 паркану, який виходить за межі його земельної ділянки та яка накладається на проїзд загального користування, у зв`язку з чим зменшується проїзд, порушує права Позивача, площа накладання відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2018 року № 1312/18 становить 0,0026 га.

Також встановлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 огорожі, яка виходить за межі їх земельної ділянки та яка накладається на проїзд загального користування, у зв`язку з чим зменшується проїзд, порушує права Позивача, площа накладання відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2018 року № 1312/18 становить 0,0015 га.

У зв`язку з цим, просить зобов`язати ОСОБА_7 усунути перешкоди в користуванні проїздом до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 шляхом демонтажу існуючого паркану у межах площі накладення 0,0026 га відповідно до додатку 5 до висновку судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2018 року №1312/18; зобов`язати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 усунути перешкоди в користуванні проїздом до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 шляхом демонтажу існуючої огорожі у межах площі накладення 0,0015 га відповідно до додатку 4 до висновку судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2018 року № 1312/18.

Ухвалою від 01 липня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 04 листопада 2019 року по справі замінено неналежного відповідача ОСОБА_7 на належного відповідача ОСОБА_11 , та залучено ОСОБА_7 до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, виключивши його з числа відповідачів.

Ухвалою суду від 08 липня 2021 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено.

Ухвалою від 04 лютого 2022 року провадження по справі поновлено, у зв`язку з надходженням до суду висновку експерта.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та в подальшому не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а позовні вимоги просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_11 адвокат Стойко А.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_10 адвокат Джирма А.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_9 та третя особа ОСОБА_7 до судового засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши думку адвокатів, пояснення експерта, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та земельного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 відповідно до свідоцтва на право на спадщину, посвідченого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою від 25.08.1999 року № 4-2936 та рішення Соснівського районного суду м. Черкаси № 2- 2165/10 від 23.06.2010 року. До складу домоволодіння входять: (літ. А-1, а) житловий будинок з прибудовою, черепашник, обкладений цеглою, загальною площею 91,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м, (літ. Б) гараж-майстерня, (літ. б) сарай-вбиральня, (літ. В) погріб, (літ. Г) погріб, (№ 1,2) огорожа.

Домоволодіння позивача знаходиться в глибині житлового кварталу таким чином, що доступ до нього можливий лише за облаштування проїзду. Іншого доступу до домоволодіння не має.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих № 26 від 10 січня 1957 року «Про виділення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво громадян м.Черкаси» утворено 3,5м-ву ширину проїзду до домоволодіння по АДРЕСА_6 ) за рахунок садиби ОСОБА_6 .

Таким чином, було встановлено проїзд до домоволодінь за теперішньою адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 шириною 3,5 м.

У своєму позові позивач зазначає, що на сьогоднішній день фактична ширина проїзду складає не більше 3,2 м за рахунок забудов, які здійснили власники домоволодінь по АДРЕСА_7 та АДРЕСА_3 , які є суміжними землекористувачами з вказаним проїздом. Самовільне заняття проїзної частини проїзду загального користування створює перешкоди Позивачу у користуванні проїздом до свого будинку, наражає на небезпеку в зв`язку з недотриманням протипожежних норм, а отже і створює перешкоди для вільного користування своєю власністю, а тому позивач змушений звернутися до суду з метою захисту своїх порушених прав.

Також вказує, що до подання позовної заяви він звертався в порядку ст. 159 Земельного кодексу України за розглядом земельного спору з приводу меж та ширини внутрішньоквартального проїзду до домоволодінь за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 , який порушено з боку суміжних землекористувачів з цим проїздом - домоволодінь за адресою: АДРЕСА_7 та АДРЕСА_3 до Черкаської міської ради. Комісією по вирішенню земельних спорів у межах міста Черкаси прийнято рішення від 27.02.2019 року № 150, згідно якого рішенням виконавчого комітету Черкаської міської Ради народних депутатів від 23.03.93 № 07-06/184 утворено проїзд шириною 3,5 м до домоволодіння АДРЕСА_5 (існуюча адреса) та рекомендовано в разі порушення прав на користування земельною ділянкою проїзду до домоволодіння до АДРЕСА_5 стороні спору звернутись до суду.

Позивач також в обгрнутування своїх вимог посилався на висновок за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2018 року № 1312/18, яка проведена судовим експертом Окрепкою Анною Ігорівною. Де, зокрема, було вказано про заняття проїзду загального користування з боку домоволодінь по АДРЕСА_7 та АДРЕСА_3 , які є суміжними землекористувачами з вказаним проїздом. Зокрема, згідно даних експертизи фактична довжина земельної ділянки загального користування становить 37,03 м. з боку межі з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ( АДРЕСА_7 ). Ширина проїзду визначена в трьох довільних місця вздовж земельної ділянки загального користування на початку, в середині та в кінці та становить 3,16 м., 3,18 м. та 3,22 м. відповідно. Фактична ширина проїзду по всій довжині є вужчою аніж визначено рішенням виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 10.01.1957 № 26, яким передбачалося утворити 3,5-м. ширини проїзду за рахунок садиби ОСОБА_6 . Паркан домоволодіння гр. ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ) зі сторони проїзду споруджено нещодавно. Паркан складається з бетонного фундаменту, листів профнастилу, які закріплені на металевих стовпах. Паркан розміщено впритул до бордюру проїзду та залізобетонна опора повітряної лінії електропередач знаходиться всередині паркану. Паркан домоволодіння гр. ОСОБА_9 ( АДРЕСА_3 ) зі сторони проїзду розташований над залізобетонним бордюром, та являє собою панцирну сітку в рамі на залізобетонних стовпах. За висновками вказаної судової земельно-технічної експертизи ймовірність накладення земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ( АДРЕСА_7 ) на проїзну дорогу, що є землею загального користування, існує. Ймовірна площа накладення на земельну ділянку загального користування (проїзд) зі сторони домоволодіння ОСОБА_7 та ОСОБА_8 становить 0,0026 га. Ймовірність накладення земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_9 ( АДРЕСА_3 ) на проїзну дорогу, що є землею загального користування, існує. Ймовірна площа накладення на земельну ділянку загального користування (проїзд) зі сторони домоволодіння ОСОБА_9 становить 0,0015 га.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 на праві спільної часткової власності (1/2) належить ОСОБА_10 . Інша частина домоволодіння належить ОСОБА_9 (інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня).

Тому вважає, що встановлення ОСОБА_7 (на даний час власником є ОСОБА_11 ) паркану, який виходить за межі його земельної ділянки та яка накладається на проїзд загального користування, у зв`язку з чим зменшується проїзд, порушує права Позивача, площа накладання відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2018 року № 1312/18 становить 0,0026 га. Також встановлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 огорожі, яка виходить за межі їх земельної ділянки та яка накладається на проїзд загального користування, у зв`язку з чим зменшується проїзд, порушує права Позивача, площа накладання відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2018 року № 1312/18 становить 0,0015 га. Просить зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні вказаним проїздом.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 55 Конституції України, ч.1 ст. 3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої та другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Частиною четвертою статті 83 ЗК України визначено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізація відходів, тощо).

Відповідно до статті 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків

По справі проведено судову земельно-технічну експертизу. Згідно висновку експерта від 27.01.2022 року, конфігурація, координати точок, лінійні проміри, площа та ширина

земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , цільове

призначення: 18.00 землі загального користування, комунальна власність, яка

використовується як під`їзд до землекористувань по АДРЕСА_5 ,

власником якої є ОСОБА_12 по АДРЕСА_8 та власником, якої є

ОСОБА_13 описані в дослідницькій частині висновку та схематично

зображені в Додатках № 1, № 2 до висновку. Ширина земельної ділянки загального користування (проїзду) згідно фактичного порядку користування становить 3.09 м. в найвужчому місці, та згідно каталогу координат, що міститься в документації із землеустрою 3,50 м.

Ширина земельної ділянки загального користування (проїзду)

відповідає п.5.1.1 ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці і дороги населених пунктів» (-

2,75 м.) та Методичним рекомендаціям щодо проведення досліджень з

поділу, виділу та визначення порядку користування нерухомим майном, Київ

2017. (не менше 3 м.).

Земельна ділянка, яка перебуває у власності гр.

ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 по

фактичному користуванню частково накладається на земельну ділянку площею

0,0142 га., за адресою: АДРЕСА_3 , цільове призначення

18.00 землі загального користування, комунальна власність, яка використовується

як під`їзд до землекористувань по АДРЕСА_5 , власником якої є

ОСОБА_12 по АДРЕСА_8 та власником, якої є ОСОБА_13 , з кадастровим

номером :04:049:0094 відповідно до координат поворотних точок, що містяться в документації із землеустрою. Площа накладення становить 0,0012 га. Площа фактичного землекористування земельної ділянки загального користування, що використовується як проїзд з кадастровим номером :04:049:0090 становить 0,0130 га.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від травня 2019 року у справі № 910/11511/18, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення права особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстав позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена також постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 у справі № 914/1128/16 та в постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16.

Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, про що прямо вказано у Постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №1340/4630/18.

Верховний Суд в постанові від 27.01.2012 року у справі № 175/4348/17 зауважує, що підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Таким чином, суд встановивши, що під`їзд до домоволодіння позивача відповідає п.5.1.1 ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці і дороги населених пунктів» (-

2,75м.) та Методичним рекомендаціям щодо проведення досліджень з

поділу, виділу та визначення порядку користування нерухомим майном, Київ

2017. (не менше 3 м.), приходить до висновку про відсутність перешкод у позивача для доступу до його нерухомого майна, а відтак позивачем не доведено факт порушення його права. Отже, правових підстав для задоволення позову немає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, відмовляє позивачу в задоволенні вимог щодо відшкодування судових витрат,

Оскільки в задоволені позовних вимог відмовлено повністю, відповідно ст. 141 ЦПК України понесені відповідачем судові витрати у вигляді витрат за проведення експертизи суд покладає на позивача, та у зв`язку з цим, вважає за необхідне стягнути з позивача на користь ОСОБА_10 витрати за проведення експертизи в сумі 13 042 грн. 36 коп., що підтверджено наданою до суду відповідною квитанцією.

Керуючись ст.ст.12,13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 391 ЦК України, 39,83,91 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_14 у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати за проведення експертизи в сумі 13 042 грн. 36 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 19 грудня 2023 року.