Єдиний унікальний номер 133/3270/23
Номер провадження 2/133/1209/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.12.23 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді Щерби Н.Л.,

за участю секретаря Білокура Д.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Юрченко І.О. звернулася до суду із позовною заявою до Козятинської міської радиХмільницького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача по батьківській лінії ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями під АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 1963 року. Спадщину на вказане майно прийняли дружина спадкодавця ОСОБА_3 на 2/3 частку та син ОСОБА_4 на 1/3 частку. Баба позивача ОСОБА_3 оформила свою частину спадкового майна та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Частина спадкового майна (1/3), яку прийняв син спадкодавця ОСОБА_4 , залишилася неоформленою, свідоцтво на неї не видавалося. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщину після її смерті прийняв її син і батько позивача ОСОБА_5 , але не оформив своїх спадкових прав. Батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщину після його смерті він прийняв як спадкоємець першої черги за законом. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. 26 листопада 2010 року державний нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що по АДРЕСА_1 . Незважаючи на те, що у його власності знаходиться 2/3 частки будинку, але починаючи з листопада 2010 року він користується цілим житловим будинком, хоча 1/3 частка цього будинку, спадщину на яку прийняв його дядько ОСОБА_4 ще у 1987 році, так і залишається неоформленою до цього часу. ОСОБА_4 є громадянином російської федерації, де і проживає. Позивач зазначає, що його дядько свідомо не бажає оформити спадщину.

Враховуючи вищезазначені обставини, позивач вважає, що у зв`язку із добросовісним, безперервним володінням чужим майном, у нього виникло право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю у порядку ст. 344 Цивільного кодексу України.

За таких підстав позивач просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/3 частку житлового будинку з погосподарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Юрченко І.О. у судове засідання не з`явилися, представник надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, позов підтримує.

Представник відповідача Козятинської міської радиу судове засідання не з`явився, проте на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої просить розглядати справу без участі представника відповідача, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами та долучені до матеріалів справи письмові докази, правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 січння 1988 року, виданого 14 серпня 2010 року державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №1-941, спадкоємцями майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є в рівних долях кожний: дружина ОСОБА_3 , яка проживає в АДРЕСА_2 , на 2/3 частки спадкового майна у зв`язку з відмовою на її користь від спадщини ОСОБА_5 та син ОСОБА_4 , який проживає в АДРЕСА_3 , на 1/3 частку спадкового майна. Свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_4 не видано (а.с.10).

Відповідно до запису акта про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_5 (а.с.7-8). ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивача ОСОБА_7 (зворот а.с.8, а.с.7).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 26 листопада 2010 року державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-1305, ОСОБА_1 успадкував 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1 , що належало на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Козятинською державною нотаріальною конторою 12 січня 1988 року за реєстром №2-55, дублікат якого виданий Козятинською державною нотаріальною конторою 14 серпня 2010 року за реєстром №1-941, матері померлого ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був син ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.11). Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав 29 жовтня 2010 року Козятинським районним структурним підрозділом КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» зареєстровано право приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1 , номер запису: 3575 в книзі: 25 (зворот а.с.11).

Згідно з повідомленням секретаря міської ради від 11 серпня 2022 року на підставі рішення 2 сесії Козятинської міської ради народних депутатів Вінницької області 22 скликання від 01 листопада 1994 року земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , передано у приватну власність ОСОБА_3 (а.с.12).

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 25 липня 2023 року виготовлено на замовлення позивача (а.с.13-15).

З договору про користування електричною енергією, укладеного 08 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та ВАТ «АК Вінницяобленерго» в особі «СО Козятинські електричні мережі», договору про надання населенню послуг з газопостачання, укладеного 08 лютого 2011 між ОСОБА_1 та Козятинським управлінням газового господарства ПАТ «Вінницягаз», договору про надання телекомунікаційних послуг, укладеного 09 лютого 2012 між ОСОБА_1 та ПАТ «Укртелеком» в особі начальника цех телекомунікаційних послуг №7 Вінницька філія, квитанцій за електроенергію, газопостачання та телефон вбачається, що позивач користується будинком одноособово більше десяти років (а.с.16-26).

Рішенням 28 сесії 8 скликання Козятинської міської ради Вінницької області від 23 вересня 2022 року №931-VIII про перейменування вулиць і провулків Козятинської міської територіальної громади вулицю Суворова перейменовано на Благовісна (а.с.27-28).

З копії спадкової справи №337/87 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_4 не видавалося (а.с.49-68).

З копії спадкової справи №894/07 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 вбачається, що позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті батька прийняв, звернувшись з відповідною заявою до державного нотаріуса (а.с.71-76).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина перша статті 344 ЦК України).

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнішній строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

Відповідно до частини четвертоїстатті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року (надалі - Постанова), відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертоїстатті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови).

Так, звертаючись до суду позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, позивач зазначив, що з 2011 року користується житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 ,та вважає, що внаслідок відкритого, безперервного володіння зазначеним будинком, має право на цей житловий будинок в силу положеньстатті 344 ЦК України.

Відповідно до частини 1статті 82 ЦПК Україниобставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях уча сників справи, їхніх представників.

Беручи до уваги, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволодів житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та продовжує більше десяти років відкрито, безперервно та добросовісно користуватися ним, а в позасудовому порядку відсутні підстави для оформлення права власності на цей житловий будинок, жодних спадкоємців, які б претендували на зазначене майно судом не встановлено, відтак ці обставини, на переконання суду, є достатніми підставами для набуття позивачем ОСОБА_1 права власності на зазначений житловий будинок за набувальною давністю.

Отже, з огляду на наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.335, 344 ЦК України, ст.ст.200, 206, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Прийняти визнання позову відповідачем.

Позов ОСОБА_1 до Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/3 частку житлового будинку з погосподарськими будівлями під АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

представник позивача - адвокат Юрченко Ірина Олександрівна, яка знаходиться за адресою: м. Козятин, вул. Грушевського, 64, Хмільницького району Вінницької області, повноваження якої підтверджуються ордером серії АВ № 1097886;

відповідач: Козятинська міська рада Вінницької області, що знаходиться за адресою: вул. Г. Майдану, 24, м. Козятин, Вінницька область, .

Суддя: