Справа № 944/1319/23
Провадження №2/944/757/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Корабель С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Яворові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовує тим, що йому, на підставі ордера на житлове приміщення №49 від 24 липня 2014 року, виданого Виконавчим комітетом Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області надано право на зайняття житлового приміщення загальною площею 31,90 кв.м. в кількості 2-х кімнат за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою зареєстрований він, його дочка ОСОБА_3 , 2013 року народження та колишня дружина ОСОБА_2 , з якою шлюб було розірвано рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 06 травня 2021 року. При тому, що ОСОБА_2 хоч і зареєстрована у вказаній квартирі, однак в ній не проживає уже тривалий час. Він, як користувач службового майна, позбавлений можливості в повній мірі користуватися та розпоряджатися таким майном. Відповідач вже тривалий час не проживає за спірною адресою, не є власником житла у якому зареєстрована, в добровільному порядку не знялася з реєстраційного обліку із вказаної адреси, будь-яких витрат по утриманню житла не несе, її особистих речей там немає. Договором, законом або рішенням суду не було встановлено право відповідача на користування нею квартирою з підстав ст.401 ЦК України. З даних підстав вважає, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 03 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Позивач в судове засідання не прибув, однак його представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не прибула, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо справедливого вирішення даної справи.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як встановив суд, позивач у справі ОСОБА_1 є квартиронаймачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером №49 від 24 липня 2014 року на житлове приміщення, виданим Виконавчим комітетом Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області.

Також даним ордером визначено, що до складу сім`ї ОСОБА_1 входить дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 .

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 06 травня 2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , у квартирі зареєстрована, зокрема і відповідач у справі ОСОБА_2 .

Однак, як встановив суд, ОСОБА_2 фактично з 2017 року не проживає за вказаною адресою, що підтверджується, зокрема, актом обстеження факту проживання в квартирі що за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до статті 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно із ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем-громадянином, на ім`я якого видано ордер.

У відповідності до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до статті 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК України порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Враховуючи вищевказані обставини, та те що між сторонами по справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, відповідачка фактично добровільно залишила спірне житло і в ньому не проживає, спірним житлом не користується, участі в утриманні його не бере, спільного господарства не веде, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача у даному житловому будинку створює ряд перешкод в користуванні позивачем квартирою, тому позовні вимоги слід задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1073 гривні 60 копійок, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 23 лютого 2023 року.

Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з ОСОБА_2 , слід стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4-5, 12, 76-83, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Б. Поворозник