ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5200/23
провадження № 2/753/3943/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Заставенко М.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення суми страхового відшкодування, у якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 99 880,98 грн, витрати за складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку в розмірі 4 000 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу.

Позовна заява обґрунтована наступним. 07.12.2022 о 07-30 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «МАЗ 533605», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Вербицького, 1 в м. Києві, при зміні напрямку руху не надав переваги у русі автомобілю «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався прямо у зустрічному напрямку, в результаті чого сталося ДТП. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02.02.2023 у справі № 753/16571/22 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «СК «ТАС» згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-208644039, відповідно до якого страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн., франшиза - 00,00 грн. Також, під час оформлення матеріалів ДТП ОСОБА_2 повідомив про наявність у нього договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 18.04.2022 за № FO -01328943, відповідно до умов якого страхова сума складає 250 000, 00 грн. Таким чином, загальний розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну складає 380 000,00 грн. У подальшому відповідачем було сплачено на користь позивача грошові кошти у сумі 68 702,00 грн. З метою визначення реального розміру заподіяної матеріальної шкоди позивачем проведено оцінку вартості матеріального збитку, за результатами якої отримано Звіт № 91/01.01.2023 від 02.02.2023, відповідно до якого завданий власникові автомобіля «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_2 , матеріальний збиток складає 168 582,98 грн. Ринкова вартість пошкодженого автомобіля на дату оцінки складає 41 137,91 грн. Отже, в розумінні чинного законодавства, автомобіль «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_2 , вважається фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим. Позивач не відмовлялася від передачі залишків свого транспортного засобу на користь відповідача. Враховуючи зазначене, позивач просила стягнути з відповідача 99 880,98 грн. (168 582,98 грн. - 68 702,00 грн. = 99 880,98 грн.) страхового відшкодування та витрати на проведення оцінки.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставленко М.О. від 10.04.2023 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду по суті у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін у судове засідання.

20.04.2023 представником позивача до суду подано клопотання про стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

08.05.2023 представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що згідно Звіту № 42620 від 20.01.2023 СОД ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 263 590,29 грн., а ринкова вартість автомобіля на дату ДТП становить 113 659,00 грн., а отже автомобіль є фізично знищеним. Згідно чинного законодавства, якщо автомобіль вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП, тому витрати на проведення авто товарознавчого дослідження не підлягають відшкодуванню страховиком та не є судовими витратами. Згідно висновку № 425620-1 від 23.01.2023, ринкова вартість автомобіля позивача в пошкодженому стані після ДТП становить 44 957,00 грн. Тому розмір страхового відшкодування становить 113 659,00 - 44957,00 = 68 702,00 грн., які і були виплачені позивачеві. Вимога про стягнення 99 880,98 грн., що перевищує ліміт полісу в 130 000,00 грн. та без вирахування ринкової вартості автомобіля у пошкодженому стані є безпідставним та необґрунтованим. Доказів надання правової допомоги матеріали справи не містять.

08.05.2023 надійшла до суду відповідь на відзив, зміст якої ідентичних змісту позовної заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами заяви по суті спору, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 07.12.2022 о 07-30 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «МАЗ 533605», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Вербицького, 1 в м. Києві, при зміні напрямку руху не надав переваги у русі автомобілю «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався прямо у зустрічному напрямку, в результаті чого сталося ДТП.

Автомобіль «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 .

Згідно з постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02.02.2023 у справі № 753/16571/22 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Транспортний засіб марки «МАЗ 533605», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 на момент ДТП був застрахований у ПАТ «СК «ТАС», що підтверджується копією полісу № ЕР-208644039 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.04.2022. Страхова сума на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн, а франшиза - 00,00 грн.

Відповідачем було проведено оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 20.01.2023 за № 42620 та Висновку про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу № 42620-1 від 23.01.2023, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 263 590,29 грн., ринкова вартість автомобіля на дату ДТП становить 113 659,00 грн., а отже автомобіль є фізично знищеним. Ринкова вартість автомобіля позивача в пошкодженому стані після ДТП становить 44 957,00 грн.

Відповідачем ПАТ «СГ «ТАС» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 68 702,00 грн., обрахованої на підставі вищевказаного Звіту та Висновку, відповідно до якого 113 659,00 грн. (ринкова вартість до ДТП) - 44 957,00 грн. (ринкова вартість після ДТП) = 68 702,00 грн., що підтверджується копією квитанції № 8 від 03.02.2023.

Також судом встанволено, що 02.02.2023 позивачем проведено власну оцінку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_2 . Відповідно до Звіту № 91/01.02.23 від 02.02.2023 вартість матеріального збитку складає 168 582,98 грн, ринкова вартість КТЗ до пошкодження 168 582,98 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ - 244 624,74 грн., ринкова вартість автомобіля після пошкодження - 41 137,91 грн.

Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що виникають внаслідок відшкодування шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Особливості відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, регламентовано положеннями ст. 1187 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року, котрий спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону №1961-IV від 01.07.2004 року).

Тобто, за змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно п. 35.1. ст. 35 Закону №1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 30.1, статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно ж до п. 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Суд вважає, що розрахунок страхового відшкодування здійснений відповідачем відповідає чинному законодавству. Посилання позивача на те, що їй повинно бути виплачено страхове відшкодування у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП не відповідає чинному законодавству, оскільки вказане положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» втратило чинність ще у 2012 році, а отже заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Поданий позивачем до суду Звіт № 91/01.02.23 від 02.02.2023 не може бути підставою для перегляду розміру страхового відшкодування, оскільки після отримання страхового відшкодування у вище вказаному розмірі позивач рішення страхової компанії про виплату страхової суми не оскаржив в порядку передбаченому п.36.7 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Посилання сторони позивача, як на підставу для задоволення позовних вимоги, на укладення договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 18.04.2022 за № FO -01328943, суд вважає безпідставним, оскільки стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування» з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи те, що у задоволенні заявлених позовних вимог позивачеві відмовлено, тому не підлягають відшкодуванню понесені нею судові витрати.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 9, 11, 12, 13, 76 - 81, 141, 229, 235, 247, 259, 263 - 265, 273-279 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 16.06.2023.