Справа №339/464/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сметанюка В.Б.,

секретаря судового засідання Ганчар Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Білянський С.Б., звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її корись грошову компенсацію, що становить вартості автомобіля Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 52110 грн., а також судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 29.10.2015 року по 02.06.2023 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. За час шлюбу вони придбали автомобіль Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрували на відповідача. Після розлучення відповідач добровільно відшкодовувати їй половину вартості транспортного засобу відмовляється, тому виникла необхідність проводити такий поділ майна в судовому порядку. Щодо понесених судових витрат, то зазначає, що понесені нею витрати становлять 1073,60 грн. судового збору та 8000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Її представник адвокат Білянський Н.С. подав до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просить провадити без їх з позивачкою участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні (а.с. 25).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданнян не з"явився повторно, подав заяву про визнання позову, не заперечив щодо його задоволення та просив справу розглядати без його участі (а.с. 34-36).

Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 29.10.2015 по 02.06.23 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 02 червня 2023 року рішенням Болехівського міського суду розірвано (а.с. 6-7).

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4645/2022/3058896 від 21.01.2022 та копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 21.01.2022 ОСОБА_2 в період перебування в шлюбі, 21 січня 2022 року, набув право власності на автомобіль Volkswagen Transporter, 1993 року випуску, білого кольору, VIN НОМЕР_3 (а.с. 10-11).

За правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма ст. 368 ЦК України.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З матеріалів справи вбачається, що сторони не заперечують, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти придбали автомобіль марки Volkswagen Transporter, 1993 року випуску, який належить їм на праві спільної сумісної власності.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, зокрема, в натурі, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень ст. 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі.

Оскільки спірний транспортний засіб є неподільною річчю, зазначений автомобіль зареєстрований та перебуває в одноособовому користування відповідача, що фактично унеможливлює його використання позивачкою, вимоги позивачки про стягнення з відповідача грошової компенсації вартості частки автомобіля є обґрунтованими.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 22, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Наведене дає підстави для висновку, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

З довідки про визначення середньоринкової вартості майна, виданої суб`єктом оціночної діяльності ПП «Мідас Фінанс Груп» вбачається, що середньоринкова вартість наданого на дослідження автомобіля марки Volkswagen Transporter, 1993 року випуску, об`ємом двигуна 1896см3 станом на дату проведення оцінки (15.08.2023) становила 104 220,00 грн. (а.с.12).

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути грошову компенсацію ринкової вартості 1/2 частки автомобіля марки Volkswagen Transporter, 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 52 110 грн. (104220,00 грн. : 2).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, ст.ст. 60, 61, 63, 70, 71 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-84, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

- грошову компенсацію, що становить вартості автомобіля Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 52 110 (п`ятдесят дві тисячі сто десять) грн.

- судовий збір у розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесять три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання.

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя В.Б. Сметанюк