Справа №623/584/22
Провадження № 2/638/3577/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м.Харків

Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Теслікова І.І., при прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Ізюмської державної нотаріальної контори (Харківська обл., м.Ізюм, вулиця Соборна, будинок 18) про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

22.02.2022 позивач звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовом в якому просить суд дозволити державному нотаріусу м.Ізюм видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний мотоцикл.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 лютого 2022 року вказану позовну заяву залишено без руху.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 399/0/15-23 від 20.04.2023 «Про зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Харківської області» змінено з 01 травня 2023 року територіальну підсудність судових справ Ізюмського міськрайонного суду Харківської області - Дзержинському районному суду міста Харкова.

08 червня 2023 року вищевказана цивільна справа надійшла до Дзержинського районного суду м.Харкова.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 червня 2023 року, вищевказана цивільна справа надійшла у провадження судді Дзержинського районного суду м.Харкова Теслікової І.І.

Матеріали позовної заяви передані в провадження судді Теслікової І.І. 11 червня 2023 року.

Згідно з ч. 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Однак, подана заява не відповідає вимогам вказаних вище статей, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача, реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача за його наявності або номер і серію паспорта; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Заява позивача має формулювання «про визнання права власності в порядку спадкування», а у прохальній частині заяви позивач просить суд дозволити державному нотаріусу м. Ізюма видати йому свідоцтво про право на спадщину по закону на мотоцикл та не зазначає, який саме мотоцикл, що свідчить про фактичне оскарження дій державного нотаріуса, про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Тому позивачу необхідно уточнити свої позовні вимоги.

Відповідачем по справі про визнання права власності в порядку спадкування для здійснення прав щодо спадкування можуть бути: інші особи, що мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). Тобто, виходячи з обґрунтування заяви, відповідачем у розгляді справи можуть бути інші можливі спадкоємці (зокрема діти, брати, сестри тощо), або територіальна громада за місцезнаходження нерухомого майна тощо.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна, що належить фізичним особам на праві приватної власності.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно пп. 1,2 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2014 р. № 358 «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» установлено, що оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав; інформація із звіту про оцінку майна, звіту про експертну грошову оцінку земельних ділянок, що складений для цілей оподаткування, вноситься безперешкодно та безоплатно до Єдиної бази даних звітів про оцінку. Зазначена інформація складається за встановленою Фондом державного майна формою та є додатком до звіту.

Позовна заява не містить ціни позову, крім того відсутній звіт про оцінку майна станом на день звернення до суду, що унеможливлює суд визначити ціну позову, а відтак відсутня можливість перевірки розміру судового збору, який підлягає сплаті позивачем при зверненні до суду із вимогою про визнання права власності майна.

Таким чином, позивачу необхідно надати суду звіт про оцінку майна станом на день звернення до суду, яке є предметом позову, а також квитанцію про сплату судового збору, який в сумі буде становити 1 відсоток від вартості майна, а в разі необхідності доплатити судовий збір згідно положень ЗУ «Про судовий збір».

Частиною 5 статті 95 ЦПК України передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Водночас, надані із позовом в якості доказів документи не засвідчені належним чином та не містять дати їх засвідчення.

При цьому слід звернути увагу скаржника, що порядок засвідчення документів визначений пунктами 5.26 - 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55). За вказаним нормативно - правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів: «Згідно з оригіналом»; особистого підпису особи, яка засвідчує копію; її ініціалів та прізвища, дати засвідчення підпису, яка проставляється нижче підпису.

Крім того, відповідно до ч.1ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10Конституції України).

Крім того, згідно частини першої статті 6Закону України "Про засади державної мовної політики" державною мовою України є українська мова. Відповідно до частини третьої статті 14Закону України "Про засади державної мовної політики" сторони, які беруть участь у справі, подають письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. Відповідно сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

За частиною другою статті 10 Конституції України українська мова має виконувати відповідну державотворчу, на відміну від інших мов, функцію, а отже, бути в постійній дії і максимально працювати у всіх сферах суспільного життя, відіграючи певну роль. Зазначене вказує на підстави для виокремлення української мови із сукупності інших національних мов, якими громадяни України можуть користуватися у повсякденному житті, і для набуття нею обов`язкового загальновживаного статусу. Таке твердження не є приниженням або ігноруванням положень частини другої статті 10 Конституції України про гарантування вільного розвитку, використання й захисту російської, інших мов національних меншин України, оскільки, в частинах першій, другій, третій цієї статті закладено різні завдання і призначення, які не можна змішувати, а отже, й помилково протиставляти одну одній або шукати прояви запрограмованого конфлікту.

Аналогічного висновку прийшов і Верховний Суд в ухвалі від 20.10.2020 по справі № 623/1204/20.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

З огляду на зазначене, позовна заява повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Заявник не позбавлений права звернутися до перекладача з метою приведення позовної заяви у відповідність до вимог закону.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного суду від 21.01.2019 року (справа №761/42431/17).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку на усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 177,185, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ізюмської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування - залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали судді про залишення позовної заяви без руху.

В разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.І. Теслікова