Справа № 452/2666/21
УХВАЛА

02 червня 2023 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Галина В.П.,

секретар судового засідання Задорожна В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Косенка Іллі Андрійовича про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

стягувача ОСОБА_3 ,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Косенка І.А., звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування поданої заяви посилався на те, що 12 серпня 2021 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області видано судовий наказ у справі №452/2666/21, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. На думку представника, ОСОБА_3 звернулась до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із заявою про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 не маючи на те жодних матеріально-правових підстав.

Як зазначає представник боржника, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із 22 жовтня 2013 до 03 грудня 2021 року перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_6 . Деякий час подружжя спільно проживало в місті Самбір Львівської області за місцем реєстрації дружини, однак, через погіршення шлюбних відносин ОСОБА_1 згодом повернувся до свого зареєстрованого місця проживання в м. Бровари Київської області, дитина залишилась проживати разом із матір`ю. Приблизно один раз на місяць ОСОБА_1 відвідував м. Самбір для спілкування з дитиною та щомісячно в добровільному порядку сплачував ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 4 000 - 5 000 грн. на утримання дитини.

Занепокоївшись тривалими розладами у психо-емоційному стані доньки, яка на той час проживала разом із матір`ю, під час чергового візиту ОСОБА_1 10 липня 2021 року забрав дитину до міста Бровари Київської області з метою отримання консультацій від медичних фахівців щодо проведення реабілітаційних заходів для усунення психо-емоційних розладів дитини та забезпечення її морального, інтелектуального, психічного, фізичного розвитку і соціалізації. З того часу (з 10 липня 2021 року) малолітня ОСОБА_5 проживає разом з батьком на території міста Бровари Київської області. Після цих подій сторонами було ініційовано декілька судових справ з приводу визначення місця проживання дитини.

Так, відповідно до інформації розміщеної на веб-порталі Судова Влада України, 29.07.2021р. ОСОБА_3 звернулась до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про визначення місця проживання дитини.

На даний час в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа № 361/6928/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів і додаткових витрат на дитину та визначення місця проживання дитини. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2022 року дану справу об`єднано в одне провадження зі справою №361/8355/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Свого часу, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2021 року було задоволено заяву представника ОСОБА_3 про забезпечення позову в цивільній справі № 361/8355/21 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 забезпечувати побачення та спілкування ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_5 . Дана ухвала і після об`єднання цивільних справ в одне провадження перебуває на примусовому виконанні Броварського ВДВС у Броварському районі Київської області у виконавчому провадженні № 67267851 від 26.10.2021 р.

На думку представника боржника, ОСОБА_3 не належить право вимоги про стягнення аліментів на дитину з огляду на підтверджені факти проживання малолітньої ОСОБА_5 разом з батьком та існування між батьками спору щодо місця проживання дитини, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину саме на користь ОСОБА_1 в цивільній справі № 361/6928/21, що унеможливлює вирішення питання про стягнення аліментів у наказному провадженні.

Також представник боржника вважає, що ОСОБА_3 12.08.2021 р. безпідставно отримала судовий наказ про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини, який по сьогоднішній день перебуває на примусовому виконанні Броварського ВДВС у Броварському районі Київської області у виконавчому провадженні № 66554081 від 20.08.2021 р. У зв`язку з накопиченою заборгованістю за судовим наказом, постановою державного виконавця Цахло О.А. від 30.06.2022 р. у виконавчому провадженні № 66554081 від 20.08.2021 року накладено арешт на банківські рахунки ОСОБА_1 , що, в першу чергу, на думку представника, суперечить інтересам малолітньої дитини, ОСОБА_5 , яка перебуває на його повному утриманні.

Крім того, в ході здійснення виконавчого провадження № 66554081 від 20.08.2021 р. з ОСОБА_1 в грудні 2021 року було стягнуто грошові кошти в розмірі 7 100 (сім тисяч сто) грн. 00 коп., які, згідно викладеного представником, підлягають поверненню як безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом відповідно до приписів ч. 4 ст. 432 ЦПК України.

Представник зазначає, що до підстав визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли відсутня матеріальна передумова для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Із врахуванням викладеного, просить суд визнати судовий наказ, виданий 12 серпня 2021 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, таким, що не підлягає виконанню; стягнути на користь ОСОБА_1 безпідставно одержані стягувачем грошові кошти в розмірі 7 100 (сім тисяч сто) грн. 00 коп. при здійсненні Броварським ВДВС у Броварському районі Київської області виконавчого провадження № 66554081 від 20.08.2021 р.

16.05.2023 представником стягувача адвокатом Волковим А.В. подано до суду заперечення, в якому він зазначає, що подана до суду заява є необґрунтованою, а наведені доводи заявника є його суб`єктивним баченням. Крім того, спосіб обраного захисту не відповідає положенням чинного законодавства, а тому заяву просив відхилити. Станом на час розгляду наведеної справи в суді, відсутнє судове рішення про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 з кимось із батьків, натомість є чинним і не скасовано рішення органу опіки та піклування Самбірської міської ради від 20.07.2021 року, затверджене рішенням Виконавчого комітету Самбірської міської ради 07.09.2021р., яким визначено місце проживання ОСОБА_5 разом з матір`ю ОСОБА_3 . Вказане рішення боржник ОСОБА_1 продовжує не виконувати.

Намагання ОСОБА_1 оскаржити рішення органу опіки та піклування у судовому порядку також було безрезультатним, оскільки рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29.12.2021 р. залишено без змін, а постановою Львівського апеляційного суду від 07.03.2023 р. у позові ОСОБА_1 про скасування вказаного рішення - було відмовлено (справа №452/4006/21).

Крім іншого, заявник обрав невірний спосіб захисту, оскільки в даному разі судовий наказ є не тільки виконавчим документом, а формою судовою рішення, відтак судове рішення, яке набрало законної сили відкликане бути не може.

Також просив звернути увагу, що на момент подачі заяви до суду ОСОБА_3 про видачу судового наказу (16.07.2021 р.) та на момент його видачі (10.08.2021 р.) між нею та батьком дитини - боржником не існувало юридичного спору про визначення місця проживання дитини, оскільки донька ОСОБА_7 від народження нерозлучно проживала у м. Самборі, тоді як боржник вже декілька років проживав окремо у м.Бровари. Той факт, що 11.07.2021 р. боржник забрав самочинно дитину до м.Броварів та не повернув дитину згодом, як обіцяв - не є підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Із врахуванням наведеного просив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, представник заявника адвокат Косенко І.А., будучи присутнім на розгляді справи в суді в режимі відеоконференції заяву підтримав, посилаючись на викладені в ній обствини, яку просив задовольнити. Додатково пояснив, що інформацію щодо дати винесення судового наказу було надано відповідно до матеріалів виконавчого провадження, в якому було зазначено, що це саме судовий наказ від 12.08.2021 року. За результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про стягнення аліментів було видано один судовий наказ. У виконавчому провадженні в Броварському ВДВС перебуває на виконанні судовий наказ, який зазначено, що було видано Самбірським міськрайонним судом 12.08.2021 року. У заяві описані події, стягувач ОСОБА_3 , яка один раз зверталась із заявою про видачу судового наказу. Право вимоги на стягнення на свою користь аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. На момент звернення ОСОБА_3 16.07.2021 року дитина вже виїхала з батьком ОСОБА_1 до м. Бровари. Даний факт не оскаржується, підтверджується доданою ним ухвалою Броварського міськрайонного суду від 06 жовтня, де зазначено, що 10.07. батько забрав дитину і виїхав з нею до міста Бровари. ОСОБА_1 звертався до суду з оскарженням рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області, але вказане рішення щодо територіальної визначеності з моменту вибуття дитини до м. Бровари значення не має. Рішення виконкому служби у справах дітей не набирає законної сили у випадку звернення і вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини в судовому порядку. Оскільки особи звернулись до суду з визначенням місця проживання, тому зараз фактичне місце проживання дитини не визначене.

Представник стягувача адвокат Волков А.В., беручи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечив проти задоволення заяви повністю та зазначив, що заявник просить визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, який він датував 12.08.2021 року, тоді як суд у цій справі видав судовий наказ 10.08.2021 року. Посилання має бути саме на той наказ, який виданий судом, на конкретну дату. Коли видавався судовий наказ, а це було 10.08.2021 року, він видавався зокрема згідно вимог ст. 161-163 ЦПК України, відповідно до заяви стягувача ОСОБА_3 . Цей наказ не був виданий помилково. На сьогоднішній день даний наказ є діючим, не скасований. Боржник намагався його скасувати шляхом розгляду за нововиявленими обставинами. Але апеляційна інстанція підтвердила законність судового наказу і встановила ті обставини які в принципі не підлягають доказуванню, про те, що цей наказ видавався згідно норм чинного законодавства. Той факт, що дитина наразі проживає з батьком, ці обставини ними не оскаржуються, вони не заперечують. Однак хочуть зазначити про те, що місце проживання дитини було змінено самочинно. Матір згоди на відібрання і перевезення дитини до м.Бровари не надавала. Станом на момент видачі судового наказу 10.08.2021 року був діючим і наразі залишається діючим висновок Самбірської міської ради органу опіки і піклування від 20.07.2021 року, яким було визначене місце проживання дитини з матір`ю. Це рішення, яке затверджене виконкомом Самбірської міської ради, оскаржувалось боржником також. Суд першої і апеляційної інстанції відмовив у задоволенні відповідних скарг боржника. Як станом на момент ухвалення судового наказу, так і на сьогоднішній день, діючим є рішення, яким врегульовано місце проживання дитини з матір`ю. Те що батько не виконує це рішення і самочинно продовжує утримувати в себе дитину всупереч цьому рішенню, яке підлягає обов`язковому виконанню, то це предмет іншої справи, яка наразі розглядається в Броварському міськрайонному суді, зокрема і щодо відібрання дитини від батька і повернення матері. Судовий наказ було видано не помилково, відсутні відомості про те, що сторони примирилися, відсутнє добровільне виконання обов`язку. Заявник обрав невірний спосіб захисту, оскільки судовий наказ є особливою формою судового рішення, яка виконується у примусовому порядку і зокрема згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» одночасно є як виконавчим документом, так і судовим рішенням. Тому визнання виконавчого документу таким що не підлягає виконанню, при тому що рішення не припинене, не скасоване, а є діючим, не узгоджується із ст. 129-1 Конституції України, коли судове рішення є обов`язковим до виконання. Не можна таким чином припиняти дію наказу, визнавши його таким, що не підлягає виконанню, попередньо не скасувавши матеріальну підставу самого наказу, який є судовим рішенням. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки вона безпідставна і необгрунтована та не грунтується на нормах цивільного процесуального законодавства.

Стягувач ОСОБА_3 , будучи присутньою на розгляді справи в суді в режимі відеоконференції, заперечила проти заяви ОСОБА_1 , повністю покладалась на думку свого представника. Додатково зазначила, що свою дитину вона не бачила від початку війни. Доньку у неї було забрано насильницьким способом. У задоволенні заяви просила відмовити.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заява про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 16.07.2021 року звернулась до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів із ОСОБА_1 в її користь на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.08.2021 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області видано судовий наказ про стягнення із боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

У подальшому боржником ОСОБА_1 подано до суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.11.2021 року відмовлено в задоволенні вказаної заяви. ОСОБА_1 роз`яснено його право звернутися до суду із такими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Наведену ухвалу боржником оскаржено в апеляційному порядку.

Із постанови Львівського апеляційного суду від 11.07.2022 року відомо, що ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.11.2021 року залишено без змін. Апеляційним судом зокрема з`ясовано, що з дня народження і до ІНФОРМАЦІЯ_5 дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом з матір`ю ОСОБА_3 м. Самбір Львівської області. До дня постановлення судового наказу та на даний час відсутнє рішення суду, яке б набрало законної сили про визначення місця проживання дитини з батьком. Місце проживання дитини змінилося на м. Бровари з батьком після 11.07.2021 року, коли батько зустрівся з дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та не повернув її матері. Змінивши місце проживання дитини, апелянт ОСОБА_1 не звертався в суд з позовом про припинення стягнення аліментів у зв`язку з проживанням дитини з ним. На час видачі судового наказу згідно висновку органу опіки і піклування Самбірської міської ради від 20.07.2021 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_5 разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 . Вказане рішення є чинним до ухвалення судового рішення у справі про визначення місця проживання дитини.

Згідно вимог ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

У пункті 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною 3 ст. 431 ЦПК України визначено, що виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами 1, 2 статті 432 ЦПК України передбачено, що виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень сторін, на момент подачі ОСОБА_3 заяви до суду про видачу судового наказу (16.07.2021 р.) та на момент видачі судового наказу (10.08.2021 р.) між нею та батьком дитини - боржником не існувало юридичного спору про визначення місця проживання дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Самбірської міської ради Львівської області від 20.07.2021 року, затверджене рішенням Виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області 07.09.2021 року, місце проживання ОСОБА_5 визначено разом з матір`ю ОСОБА_3 .

Станом на час розгляду цієї справи в суді, відсутнє судове рішення про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 з кимось із батьків, натомість є чинним і не скасований висновок органу опіки та піклування Самбірської міської ради Львівської області від 20.07.2021 року, затверджений рішенням Виконкому Самбірської міської ради. Вказане рішення боржник ОСОБА_1 продовжує не виконувати.

Судовий наказ, виданий Самбірським міськрайонним судом Львівської області 10.08.2021 року за заявою ОСОБА_3 не був виданий помилково, він є діючим та не скасований. Відомості про те, що сторони примирились відсутні; також немає даних, що обов`язок боржника відсутній, або ним добровільно виконаний, чи з інших причин припинений.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Доводи заявника, які на його думку є підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню не спростовують тих обставин, що даний судовий наказ видано судом згідно норм чинного законодавства. Підстави, визначені частиною другою статті 432 ЦПК України заявником не доведені, доказів на підтвердження вимог заяви не надано. Крім цього, невірним є посилання заявника на дату винесення наказу, оскільки в заяві ОСОБА_1 вказано дату 12.08.2021 року, хоча насправді судовий наказ за заявою ОСОБА_3 винесено 10.08.2021 року, що підтверджується матеріалами справи.

Із огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення заяви боржника, поданої його представником, про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, тому в задоволенні зазначеної заяви слід відмовити. Також слід враховувати, що будь-яке рішення суду, яке набрало законної сили, має бути виконане.

Керуючись ст.ст. 258-261, 432 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Косенка Іллі Андрійовича про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Повну ухвалу буде виготовлено 07.06.2023 року.

Суддя