РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 121 264 дол. США, яка складається з 57 200 дол. США заборгованості за розпискою від 01 серпня 2018 року та 64 064 дол. США пені.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 01 серпня 2018 року він позичив своїй сестрі ОСОБА_2 та її чоловіку ОСОБА_3 60 000 дол. США, що підтверджується розпискою. За змістом вказаної розписки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджують, що отримали від ОСОБА_1 на умовах позики грошові кошти в розмірі 60 000 дол. США з строком повернення 01 серпня 2023 року. В разі неповернення грошових коштів в зазначений строк вони зобов`язались як солідарні боржники сплатити пеню в розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення.

Взяті на себе зобов`язання відповідачі не виконали в повному обсязі. Ними було повернуто 04 січня 2019 року 1000 дол. США, 15 березня 2019 року 1 200 дол. США, 25 грудня 2019 року - 600 дол. США. Станом на 21 листопада 2023 року за ними рахується заборгованість в розмірі 57 200 дол. США. Також, окрім основної суми боргу до сплати підлягає пеня в розмірі 1% від суми боргу, яка становить 64 064 дол. США.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення пені в розмірі 64 064 дол. США залишено без розгляду.

Позивач та його представник ОСОБА_5 в підготовче засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. 19 грудня 2023 року представник позивача ОСОБА_5 подав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив справу слухати без його та позивача участі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. 19 грудня 2023 року відповідачі подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають, не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачами та задоволення позову у зв`язку з цим, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що згідно розписки від 01 серпня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали від ОСОБА_1 в борг на умовах позики грошові кошти в сумі 60 000 доларів США, які зобов`язалися повернути ОСОБА_1 до 01 серпня 2023 року.

Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якою одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом, відповідачі на час написання розписки мали в користуванні грошові кошти, належні позивачу, та сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідачів певний час, про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Відповідачі зобов`язалися повернути кошти в термін до 01 серпня 2023 року, однак грошові кошти повертали частково 04 січня 2019 року 1 000 дол. США, 15 березня 2019 року 1 200 дол. США, 25 грудня 2019 року - 600 дол. США. Залишок боргу в розмірі 57 200 дол. США відповідачами не повернуто. Відтак, оскільки відповідачі не виконали свого обов`язку про повернення боргу, тому наявні підстави для його стягнення.

З огляду на викладене, суд приймає визнання позову відповідачами та стягує солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача 57 200 доларів США.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідачі визнали позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 3 165 грн. 09 коп. та стягнути з відповідачів на користь позивача по 1 582 грн. 55 коп. з кожного, з врахуванням того, що частина позовних вимог була залишена без розгляду за заявою представника позивача ОСОБА_5 , а відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору не повертається в разі залишення заяви без розгляду за заявою (клопотанням) позивача.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 20 000 грн. 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надання правничої допомоги підтверджені належними доказами, а саме надано договір про надання правничої допомоги від 21 листопада 2023 року, акт наданих послуг від 21 листопада 2023 року, у якому здійснено детальний опис робіт, виконаних для надання правничої допомоги.

Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами вони підлягають до стягнення пропорційно розміру задоволених позовних вимог що становить 9 433 грн. 96 коп. (2062060х20 000/4371567,20). Відтак з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі по 4 716 грн. 98 коп. з кожного.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 57 200 (п`ятдесят сім тисяч двісті) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 6 299 (шість тисяч двісті дев`яносто дев`ять) грн. 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 6 299 (шість тисяч двісті дев`яносто дев`ять) грн. 53 коп.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України частину судового збору у розмірі 3 165 (три тисячі сто шістдесят п`ять) гривень 09 копійок, сплаченого ним відповідно до квитанції № ПН3634139 від 17 листопада 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП, НОМЕР_3 .

Повне рішення суду складено 19 грудня 2023 року.

Суддя О.О. Першко