Справа № 182/3443/23
Провадження № 2/0182/1949/2023
19.12.2023 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька- Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачкою раніше перебував в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2018 року було розірвано. Від цього шлюбу вони мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (повнолітній), та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час діти мешкають з матір`ю. На виконання судового наказу від 21 грудня 2022 року Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 182/4624/22, виданого 04 січня 2023 року, Нікопольським відділом державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 25 січня 2023 року було відкрито виконавче провадження ВП № 70843112. Відповідно до Постанови державного виконавця від 06 лютого 2023 року, з нього було вчинено звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та утримуються аліменти на користь його доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ім`я її матері ОСОБА_2 , у розмірі частки усіх видів доходів. Станом на день подання цього позову заборгованість за аліментними зобов`язаннями відсутня. Відповідно до рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2023 у справі № 182/4621/22, з нього стягуються аліменти на утримання його повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06 грудня 2022 року на період його навчання в Національному технічному університеті України «Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського», до 30 червня 2026 року, але не більше, ніж до досягнення його сином двадцяти трьох років. При цьому, суд, при ухваленні рішення у справі № 182/4621/22, врахував, що він, згідно із судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду від 21 грудня 2022 року, сплачує аліменти на користь відповідачки у розмірі частки з усіх видів його заробітку та доходів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд має брати до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З огляду на наявність двох судових рішень про стягнення аліментів з нього на користь відповідачки, зокрема, судового наказу від 21 грудня 2022 року Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 182/4624/22 (у розмірі частки з його заробітку) та рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.04.2023 року у справі № 182/4621/22 (у розмірі 1/6 частини з його заробітку), його матеріальний стан змінився (погіршився) після стягнення з нього аліментів на повнолітню дитину у розмірі 1/6 частини заробітку, оскільки загальний розмір аліментів, який стягується з нього, на теперішній час, перевищує 40 відсотків його заробітку. Відповідно до його заяви від 22 червня 2023 року, поданої за його місцем роботи (АТ «Нікопольський завод феросплавів»), він виконує рішення суду Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2023 року у справі № 182/4621/22 (у розмірі 1/6 частини з його заробітку) в добровільному порядку. Крім цього, він зареєстрований та фактично проживає разом з непрацездатною матір`ю ОСОБА_7 , 1947 року народження, якій також допомагає матеріально, оскільки, враховуючи її вік та розмір пенсії, їй не вистачає власних коштів на своє утримання (харчі, ліки, комунальні платежі тощо). Внаслідок значних змін у своєму матеріальному стан, вимушений звернутись до суду з позовом про зменшення аліментів. Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за судовим наказом від 21 грудня 2022 року Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 182/4624/22 на користь його доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ім`я її матері ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 ), з 1/4 частки від його заробітку (доходу) до 1/6 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.30-31).
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідачка про розгляд справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.34), однак, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася та будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надходили.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбу та рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2018 року шлюб між ними було розірвано. Від цього шлюбу вони мають спільних дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на даний час є повнолітнім та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На виконання судового наказу від 21 грудня 2022 Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 182/4624/22, виданого 04 січня 2023 року, Нікопольським відділом державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 25 січня 2023 відкрито виконавче провадження ВП № 70843112 (а.с.17-18). Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2023 року у справі № 182/4621/22 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання його повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини з його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06 грудня 2022 року на період його навчання у Національному технічному університеті України «Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського», до 30 червня 2026 року, але не більше, ніж до досягнення його сином віку двадцяти трьох років.
Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Так, предметом доказування у спорі щодо зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню за рішенням суду, є зміна матеріального стану, сімейного стану платника аліментів.
Зі змісту позовної заяви вбачаються обставини, які на теперішній час впливають на розмір присуджених аліментів, а саме: перебування на утриманні позивача двох дітей та відкриття два виконавчих провадження, тобто, в даному випадку, майновий стан позивача, дійсно, погіршився. Факт погіршення майнового стану позивача відповідачкою, яка була належним чином повідомленою про розгляд справи, не спростувався.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).
Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом об`єктивно не може свідчити про умисне ухилення від батьківського обов`язку матеріально утримувати своїх дітей, позивачем надано достатні підстави, оцінку яким викладено вище, для зміни розміру аліментів. Суд, з урахуванням фактичних обставин справи, визнання аргументів обґрунтованими, вважає за можливе зменшення розміру аліментних зобов`язань позивача з 1/4 частини всіх доходів до 1/6 частини, що відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини Дар?ї, ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При цьому, суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд вважає за необхідне, з метою запобігання проблем при подальшому нарахуванні аліментів, встановити час, з якого зменшено розмір аліментів.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Зміна стану здоров`я, матеріального або сімейного стану сторін автоматично не припиняють виплату аліментів у попередньому розмірі. Вказані обставини є тільки підставами для зміни розміру аліментів. Таким чином, при задоволенні позову суд зазначає, що аліменти виплачуються в новому розмірі від дня набрання рішенням законної сили. До набрання рішенням про зміну розміру аліментів законної сили вони сплачуються в попередньому розмірі.
На підставі викладеного, керуючись ст.191, ч.1 ст.192 СК України, ст.ст.10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.
Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), за судовим наказом від 21 грудня 2022 року Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 182/4624/22, на користь його доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ім`я її матері ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 ), з 1/4 частки від його заробітку (доходу) до 1/6 частки від його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал