Справа № 727/8026/23
Провадження № 2/727/1461/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Танасійчук Н.М.

при секретарі: Дячук І.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ЧМР Осовської М. М.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім"єю на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці із позовом до Чернівецької міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Починаючи з червня 2017 року ОСОБА_1 проживала разом зі ОСОБА_7 однією сім`єю та вела спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . до моменту його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що через свій похилий вік, наявність хронічних захворювань, постійні хвороби серця та легень ОСОБА_7 потребував постійного стороннього догляду, що підтверджується виписками з епікризу та обстежень. Позивач надавала ОСОБА_7 необхідний догляд, допомогу, піклувалась про нього, купувала всі необхідні ліки, засоби гігієни, продукти харчування. Крім того, позивачка здійснювала утримання квартири АДРЕСА_2 , купувала побутові речі в квартиру, оплачувала житлово-комунальні послуги та продовжувала оплату житлово-комунальних послуг після смерті ОСОБА_7 .

Вказує, що починаючи з червня 2017 року до 17 липня 2022 року (дня смерті ОСОБА_7 ) вона та ОСОБА_7 постійно проживали разом, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, спільним харчуванням, брали участь у спільних витратах, на спільні кошти підтримували належний стан квартири, необхідний для проживання в ній. У квартирі АДРЕСА_2 разом зі ОСОБА_7 , окрім неї, починаючи з червня 2017 року по день його смерті більше ніхто не проживав.

Зазначає, що покійний ОСОБА_7 перебував у шлюбі з ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з тим, ОСОБА_9 у 2015 році захворіла на хронічне психічне захворювання та в період з 2015 року по лютий 2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні в ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня». Позивач надавала також допомогу ОСОБА_7 та супроводжувала його при навідуванні ОСОБА_8 в ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня», готувала їжу для ОСОБА_8 в психіатричний заклад.

Посилається на те, що у зв`язку з тим, що вона проживала разом зі ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_2 , в якій і настала смерть ОСОБА_7 , саме їй було видано довідку про причину смерті, лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть ОСОБА_7 . Окрім того, після смерті ОСОБА_7 позивач здійснювала його поховання. Вона понесла всі витрати на поховання ОСОБА_7 .

Вказує, що після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне йому майно, яке він прийняв після смерті ОСОБА_8 на підставі заповіту.

Зазначає, що ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_8 у її присутності сказала ОСОБА_7 , щоб він їй надав 20000 доларів, і тоді остання відмовиться від прийняття обов`язкової частки у спадщині після смерті матері та вся квартира буде належати ОСОБА_7 ОСОБА_7 на вказану пропозицію погодився та передав ОСОБА_5 гроші у сумі 20000 доларів, про що свідчить розписка від 20.07.2020 року, оригінал якої у неї зберігся. У зв`язку з отриманням вказаних грошей ОСОБА_5 у присутності ОСОБА_7 у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріально округу Макеєвої Н.В. написала заяву про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині після смерті матері. Як стало відомо пізніше, згодом ОСОБА_5 знову вже самостійно з`явилась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріально округу Макеєвої Н.В. та написала іншу заяву про прийняття обов`язкової частки у спадщині після смерті матері.

Вказує, що після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на майно, яке складається з 5/6 квартири АДРЕСА_2 . 1/6 квартири АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 , яка її отримала після смерті ОСОБА_8 (матері) як обов`язкову частку у спадщині. Разом з тим, діти померлого, спадкоємці першої черги за законом, не прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 . Інших спадкоємців за законом у ОСОБА_7 немає.

Посилається на те, що вона звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Малої І.М. із заявою про прийняття спадщини за законом як спадкоємець четвертої черги, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Зазначає, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №22/02-31 від 28.06.2023 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Малою І.М. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , оскільки ОСОБА_1 не подала документів, які б підтверджували факт родинних стосунків із спадкодавцем, тому не підпадає під жодну чергу спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_7 . При цьому їй було роз`яснено, що для віднесення її до четвертої черги спадкоємців, остання повинна звернутися до суду за встановленням факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

Вказує, що встановлення факту проживання однією сім`єю має для неї юридичне значення та необхідне їй для оформлення спадкових прав.

Просить встановити факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) проживала однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_2 з червня 2017 року по день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, та включити її в четверту чергу спадкування.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 серпня 2023 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідно до поданого відзиву відповідач ОСОБА_5 заперечила щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що перебування ОСОБА_7 в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 виключає встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Вважає, що оскільки до 10.02.2020 року ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , то ОСОБА_1 не проживала однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_2 з червня 2017 року по день його смерті, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Вказує, що у матеріалах справи відсутні спільні фотографії ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що ставить під сумнів їх спільне проживання та спільне проведення часу.

Зазначає, що спільне проживання ОСОБА_1 разом зі ОСОБА_7 носило б характер «зради» по відношенню до ОСОБА_8 , яка в останні роки життя страждала на судинну деменцію.

Просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_7 .

Позивач надала до суду відповідь на відзив, в якому вказує, що предметом даного позову не є встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Членами сім`ї є особи, які постійно спільно мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі, але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках. Її з померлим поєднували спільне господарство в квартирі, утримання помешкання, купівля побутових речей в квартиру, сплата комунальних послуг, спільне харчування, надання догляду та допомоги ОСОБА_7 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану цивільну справу до розгляду по суті.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 жовтня 2023 року заяву представника позивача про відмову від частини позовних вимог та закриття провадження у справі задоволено. Прийнято відмову позивача від позовних вимог до ОСОБА_5 . Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини закрито.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали та підтвердили, викладені у ньому фактичні обставини, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що зі ОСОБА_7 була знайома давно, з 1978 року вони разом працювали, мали дружні відносини. В 2016 році він попросив її, щоб вона приходила до нього додому та допомагала по господарству, бо не справлявся з домашніми справами. З червня 2017 року позивач постійно разом зі ОСОБА_7 почала проживати. Цю дату згадала, оскільки в червні 2017 у ОСОБА_7 було день народження (71 рік) і на той час вже постійно разом з ним проживала. В 2016 році разом зі ОСОБА_7 святкувала його сімдесятиріччя. В 2016 році постійно до нього приходила, прибирала, доглядала його, готувала їжу йому, а також його дружині в психлікарню, а вже з червня 2017 року почала постійно проживати разом зі ОСОБА_7 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . до дня його смерті, там ночувала та звідти їхала на роботу. За час проживання разом зі ОСОБА_7 , разом купували продукти харчування, сплачували комунальні послуги, купили разом телевізор, святкували разом свята, коли ОСОБА_7 хворів завжди його доглядала, купувала йому ліки. ОСОБА_7 також допомагав ОСОБА_1 , коли остання лежала в лікарні, підтримував її. За час їх спільного проживання з ними разом ніхто не проживав. Дружина ОСОБА_7 ОСОБА_8 весь час знаходилась в психлікарні, оскільки хворіла на тяжку психічну хворобу. Також пояснила, що після смерті ОСОБА_8 . ОСОБА_7 надав її дочці ОСОБА_5 НОМЕР_2 доларів за те, щоб вона відмовилась від своєї обов`язкової частки на спадщину після смерті матері, на підтвердження чого у позивача збереглася розписка. Зазначила, що діти ОСОБА_7 , які є відповідачами по справі, зі своїм батьком не спілкувалися. Похованням ОСОБА_7 та організацією похорону займалася вона.

Представник відповідача Чернівецької міської ради у задоволені позову просила відмовити, посилаючись на те, що у неї наявні сумніви щодо спільного проживання позивача ОСОБА_1 разом з померлим ОСОБА_7 , починаючи саме з 2017 року.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 вказала, що вона являється знайомою ОСОБА_1 . Поряд по сусідству проживала з позивачем по АДРЕСА_3 . Пояснила, що ОСОБА_7 попросив позивача допомагати йому по господарству, а згодом почали спільно проживати. Вказала, що в 2017 році позивач почала проживати разом зі ОСОБА_7 як сім`я. В 2017 році вона не бачила, щоб позивач вже проживала поряд з нею на АДРЕСА_3 . Зазначила, що приходила до них в гості на квартиру по АДРЕСА_4 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 все було спільне. Вони разом приходили до дітей на АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 тяжко хворів, ОСОБА_1 його доглядала. Проживали разом до дня смерті ОСОБА_7 . Похованням ОСОБА_7 займались позивач та її діти.

Свідок ОСОБА_13 , надав суду пояснення про те, що до 2021 року працював разом зі ОСОБА_7 . Покійний ОСОБА_7 проживав разом з ОСОБА_1 на квартирі в АДРЕСА_5 з літа 2017 року до часу його смерті. ОСОБА_7 сказав йому, що у 2017 році вони разом з позивачем вже разом проживали. Пояснив, що приходив до них в гості на квартиру неодноразово, постійно бачив там ОСОБА_1 . Також бачив їх разом коли вони по місту ходили та коли купували продукти. Більше з ними ніхто не проживав, дружина ОСОБА_7 давно потрапила в психлікарню та весь час знаходилась на лікуванні в психлікарні. Вказав, що з 2021 року ОСОБА_7 тяжко хворів, а ОСОБА_1 його доглядала. Проживали разом як сім`я, підтримували один одного, все у них було спільне. Похованням ОСОБА_7 займалась ОСОБА_1 , більше не було кому.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що являється донькою позивача. Пояснила, що її мама та ОСОБА_7 були знайомі давно, оскільки разом працювали. Час від часу вони зустрічалися, а потім свідок дізналась, що в 2015-2016 році мама почала допомагати ОСОБА_7 по господарству, а з червня 2017 року вони почали проживати разом в квартирі по АДРЕСА_4 . Цей час свідок запам`ятала, оскільки у ОСОБА_7 у червні 2017 року було день народження і мама там залишилась проживати. Вони допомагали один одному, готували їсти, в магазин ходили разом, купували разом продукти харчування та інше необхідне в квартиру, купили разом телевізор, гуляли разом, свята разом святкували, ходили разом в гості, по черзі сплачували комунальні послуги. Більше з ними разом ніхто не проживав. До 2016 року дружина ОСОБА_7 . ОСОБА_8 потрапила в психлікарню, позивач готувала для неї їжу в психлікарню та разом зі ОСОБА_7 приходила до неї. Бюджет у них спільний, підтримували один одного. Коли ОСОБА_7 тяжко хворів ОСОБА_1 його доглядала. ОСОБА_7 також допомагав її мамі, коли вона потрапила в лікарню. Проживали разом до дня смерті ОСОБА_7 . Похованням ОСОБА_7 займалися мама та вона з сестрою.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні вказала, що позивач являється її матір`ю. ОСОБА_7 та ОСОБА_1 проживали як одна сім`я. Вона з сестрою часто до них навідувалася. Також ОСОБА_7 разом з ОСОБА_1 приходили разом в гості до неї. ОСОБА_7 хворів та ОСОБА_1 його доглядала. У них був спільний бюджет, вони підтримували один одного, разом купували продукти та необхідні речі в квартиру, разом харчувалися, разом гуляли, по черзі сплачували комунальні послуги, свята святкували разом. Більше з ними ніхто не проживав. Дружина ОСОБА_7 знаходилась на лікуванні в психлікарні, туди потрапила в 2015 році, до того як мама почала проживати разом зі ОСОБА_7 ОСОБА_1 та ОСОБА_7 проживали разом до дня смерті ОСОБА_7 . Похованням ОСОБА_7 займались мама та вона з сестрою. Будучи повторно допитаною в судовому засідання, ОСОБА_15 пояснила, що згадала як її мати ОСОБА_1 в червні 2016 року разом зі ОСОБА_7 святкувала його день народження та на той час вона вже до нього приходила та допомагала по господарству, а з червня 2017 року вони почали разом проживати. У червні 2017 року позивач разом зі ОСОБА_7 святкували його день народження, та на той час вона вже проживала разом зі ОСОБА_7 на квартирі по АДРЕСА_4 .

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 18 липня 2022 року, актовий запис №1733 (а.с.14).

Як вбачається з акту №51 від 19 січня 2023 року, складеного КП «МІСТОСЕРВІС», ОСОБА_1 проживала разом зі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однією сім`єю та вела спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 ., починаючи з червня 2017 року до моменту його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації, про що свідчать сусіди ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (а.с.15).

Згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради №Д46 від 06.01.2023 року проживання померлої особи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було зареєстроване з 14.11.2008 р. по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Інші особи, які були зареєстровані за вказаною адресою відсутні (а.с.16).

Згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради №Д46/1 від 06.01.2023 року за відомостями реєстру територіальної громади осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому приміщенні/будинку за адресою: АДРЕСА_1 станом на 06.01.2023 р. не значиться (а.с.17).

Як вбачається з виписних епікризів ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в КМУ «Міська клінічна лікарня №3» в період з 03.04.2019 по 18.04.2019, та в КМУ «Центральна міська клінічна лікарня» в період з 29.09.2021 по 07.10.2021, а також з 30.06.2022 по 08.07.2022 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я (а.с. 18-20). ОСОБА_7 проходив відповідні обстеження у КМУ «Центральна міська клінічна лікарня» (а.с21-23).

Відповідно до видаткової накладної ТОВ «Епіцентр К» Ррз/CV-0012155 від 12.02.2019 року було придбано телевізор вартістю 5998,98 грн. (а.с.24).

Як вбачається з квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 були здійснені платежі за вивіз твердо-побутових відходів за 2019 рік та здійснено оплату у 2023 році за постачання електричної енергії, водопостачання та водовідвід, газопостачання (а.с.25-28).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №577 від 18.07.2022 року, смерть ОСОБА_7 настала в АДРЕСА_1 за місцем проживання (а.с.30). Для поховання ОСОБА_7 позивачу було видано довідку про причину смерті (а.с.30, 31).

Відповідно до рахунку-замовлення №725124 МКП «Спецкомбінат» від 18.07.2022 р. ОСОБА_1 замовила ритуальні послуги вартістю 3049,80 грн. для поховання ОСОБА_7 (а.с.32). Відповідно до квитанції МКП «Спецкомбінат» від 18.07.2022 було здійснено оплату послуг поховання у розмірі 3049,80 грн. (а.с.32). Згідно накладної від 19 липня 2022 року було здійснено купівлю труни та інших речей для поховання вартістю 2880 грн. (а.с.33).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління 09 жовтня 2008 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували у шлюбі, який зареєстрували 09 жовтня 2008 року (а.с.126).

Згідно відповіді ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» від 11.08.2023 №6472 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 1986 року зверталася за спеціалізованою психіатричною медичною допомогою в поліклінічний підрозділ ЧОПЛ. Неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в даній медичній установі, останнє перебування з 07.03.19 по 21.01.20 р., діагноз: судинна деменція з психотичними включеннями (а.с.64).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 10 лютого 2020 року, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.29, а.с.110).

Відповідно до заповіту, посвідченого дев`ятнадцятого серпня 2013 року державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори, Назарчук Г.Я., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , заповіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , все своє майно (а.с.34, а.с.127).

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого шостого вересня 1993 року державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори, Глуговським В.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-7387, та договору міни від 31 жовтня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої чернівецької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3-дс-460, право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_8 (а.с.36-38, а.с.87-88).

Спадщину після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_7 прийняв на підставі заповіту, подавши 20 липня 2020 року приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу, Макеєвій Н.В., заяву про прийняття спадщини (а.с.124).

Як вбачається з матеріалів витребуваної судом спадкової справи донька ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , 20 липня 2020 року подала приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу, Макеєвій Н.В., заяву про відмову від належної їй частки спадкового майна, що залишилось після смерті матері (а.с.120).

Відповідно до поданої до суду позивачем розписки від 20 липня 2020 року ОСОБА_5 отримала гроші у сумі двадцять тисяч доларів США від ОСОБА_7 (а.с.41).

З матеріалів спадкової справи також вбачається, що ОСОБА_18 04 серпня 2020 року подала приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу, Макеєвій Н.В., заяву, якою відкликала заяву про відмову від належної їй частки спадщини за законом, а також заяву про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_8 (а.с.120, 121).

Відповідно до інформаційної довідки сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» від 03.07.2023 року 1/6 квартири АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого Макеєвою Н.В., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу (а.с.42).

Таким чином, після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне йому майно, яке він прийняв після смерті ОСОБА_8 на підставі заповіту, яке складається з 5/6 квартири АДРЕСА_2 .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи 06 лютого 2023 року на підставі заяви позивача про прийняття спадщини заведена спадкова справа №1/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 (а.с.43, а.с.75, а.с.81).

З матеріалів витребуваної судом спадкової справи також вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом є діти померлого: син ОСОБА_3 , та дочка, ОСОБА_6 , які на час відкриття спадщини не проживали постійно із спадкодавцем та не подавали заяву про прийняття спадщини після смерті батька до нотаріуса. Інших спадкоємців за законом у ОСОБА_7 немає.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №22/02-31 від 28.06.2023 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Малою І.М. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , оскільки ОСОБА_1 не подала документів, які б підтверджували факт родинних стосунків із спадкодавцем, тому не підпадає під жодну чергу спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_7 (а.с.44, а.с.140).

Позивач звернулась до суду з метою встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту проживання однією сім`єю має для позивача юридичне значення та необхідне їй для подальшого оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1 та 2 ст.1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Змістом положень ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що діти померлого, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , спадкоємці першої черги за законом, вважаються такими, що не прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини не проживали постійно із спадкодавцем та в строк шість місяців, з часу відкриття спадщини, не подали заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`ю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (пункт 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі, але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року по справі №644/5818/18 (провадження № 61-8569св19), при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: проживання однією сім`єю із спадкодавцем; на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Вказані висновки узгоджуються також з позицією Верховного суду, викладеною в постанові 19 квітня 2023 року по справі №308/10705/20 (провадження № 61-3317св22).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) також вказано, що про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Факт проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю не менше 5 років на час смерті останнього підтверджується письмовими доказами, а також можуть бути підтверджені в судовому засіданні показаннями свідків.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо встановлення факту її постійного проживання зі ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_2 з червня 2017 року по день його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 разом проживали; харчувалися; мали спільний бюджет, спільні справа та обов`язки; були пов`язані спільним побутом, брали участь у спільних витратах; сплачували комунальні послуги, підтримували та допомагали один одному, суд приходить до висновку, що відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_7 складали сім`ю.

Суд враховує те, що згідно акту №51 від 19 січня 2023 року, складеного КП «МІСТОСЕРВІС», ОСОБА_1 проживала разом зі ОСОБА_7 однією сім`єю та вела спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з червня 2017 року до моменту його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані обставини також підтверджені в судовому засіданні показами свідків.

Судом також встановлено, що, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 проживала разом зі ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_2 саме у позивачки зберіглися оригінали правовстановлюючих документів на дану квартиру, які вона надала нотаріусу після смерті спадкодавця.

На підтвердження того, що ОСОБА_7 потребував додаткового догляду та допомоги у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, позивачем надано до суду наявні у неї виписки з епікризу та обстежень хворого, що є належними та допустимими доказами підтвердження вказаного факту.

Суд також враховує, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 проживала разом зі ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_2 , в якій і настала смерть ОСОБА_7 , саме позивачу було видано довідку про причину смерті №577 від 17.07.2022 року, лікарське свідоцтво про смерть №577 від 18.07.2022 року та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 18.07.2022 року, які вона надала до суду. Після смерті ОСОБА_7 позивач здійснювала організацію його поховання, понесла витрати на поховання ОСОБА_7 , що підтверджується рахунком-замовлення №725124 МКП «Спецкомбінат» від 18.07.2022 р., квитанцією про оплату послуг поховання та накладною від 19 липня 2022 року.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем породжує для позивача юридичні наслідки, є необхідним для реалізації права на оформлення спадкового майна та чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) проживала однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_2 з червня 2017 року по день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_9 , тобто не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 18.12.2023 року

Суддя Танасійчук Н.М.