Справа № 539/5386/23
Провадження № 2/539/1216/2023
19 грудня 2023 року Лубенський міськрайонний суд
у складі: головуючого -судді Коваленко О.А.,
при секретарісудового засідання - Ануфрієвій Н.М.,
з участю позивача - ОСОБА_1 ,
представника органу опіки та піклування - Халанської Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Лубенської міської ради Полтавської області, про позбавлення батьківських прав,-
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона являється матір`ю ОСОБА_3 та рідною бабусею її дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).
Перший син ОСОБА_6 народився у її доньки коли вона не перебувала у шлюбі і відомості про батька при реєстрації народження дитини донька подала відповідно ч.1 ст.135 СК України.
21.01.2017 року її донька зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 . В шлюбі у них народився син ОСОБА_7 . З 01.09.2018 року подружжя припинило спільне проживання, а 09.01.2020 року за позовом ОСОБА_8 рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області їх шлюб було розірвано, донька повернула собі дошлюбне прізвище ОСОБА_9 .
З моменту народження онуків вони фактично знаходились на її з чоловіком утриманні та проживали разом із ними. Донька ніде не працювала, була нерозбірливою у стосунках із чоловіками. На їх з чоловіком зауваження не реагувала, належної уваги дітям не приділяла.
22.07.2022 року донька зареєструвала новий шлюб із ОСОБА_10 і з того часу проживає з ним в м. Лубни.
З моменту припинення спільного проживання та подальшого розлучення із її донькою ОСОБА_2 не цікавився життям свого сина, фактично втратив до нього інтерес.
На даний час ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в Войнихівській гімназії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області в 1-му класі.
Матеріальної допомоги на утримання свого сина відповідач не надає ніякої. Син не отримує від батька ні привітань, ні подарунків на свої дні народження та інші свята.
Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться його життям, навчанням та станом здоров`я, не відвідує його ні вдома, ні в школі, не спілкується з ним навіть в телефонному режимі, що підтверджується письмовими доказами та поясненнями свідків.
За наявною інформацією у матері дітей в останній час погіршився стан здоров`я внаслідок тривалої хвороби, яка загострилась після народження другої дитини, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування. З 2017 року вона перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Відповідача ці обставини не турбують і ніяким чином не змушують проявити до свого сина хоч трішки уваги.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від участі у вихованні дитини при тому, що мати дитини також не приймає участі у її вихованні.
Враховуючи зазначене, позивач прохала суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала на їх задоволенні наполягає.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Лубенської міської ради Полтавської області Халанська Ю.В. в судовому засіданні вважала позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
З`ясувавши обставини справи, заслухавши позивача, дослідивши докази в порядку заочного провадження, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється матір`ю ОСОБА_3 та рідною бабусею її дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).
Перший син ОСОБА_6 народився у доньки позивача коли та не перебувала у шлюбі і відомості про батька при реєстрації народження дитини внесені відповідно ч.1 ст.135 СК України.
21.01.2017 року дочка позивача зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 . В шлюбі у них народився син ОСОБА_7 . З 01.09.2018 року подружжя припинило спільне проживання, а 09.01.2020 року за позовом ОСОБА_8 рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області їх шлюб було розірвано, донька повернула собі дошлюбне прізвище ОСОБА_9 .
З моменту народження онуків діти фактично знаходились на утриманні позивача та її чоловіка, проживали разом з ними. Мати дітей практично також ніякої участі у вихованні та утриманні дітей не приймала.
22.07.2022 року донька позивача зареєструвала новий шлюб із ОСОБА_10 і з того часу проживає з ним в м. Лубни.
З моменту припинення спільного проживання та подальшого розлучення із донькою позивача ОСОБА_2 не цікавився життям свого сина, фактично втратив до нього інтерес.
На даний час ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в Войнихівській гімназії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області в 1-му класі.
Відповідач матеріальної допомоги на утримання свого сина не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться його життям, навчанням та станом здоров`я, не відвідує його ні вдома, ні в школі, не спілкується з ним.
24.10.2023 року відповідачем ОСОБА_2 подано нотаріальну заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначена заява посвідчена приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Тищенко І.В. та зареєстрована в реєстрі за №1874 (а.с.24).
У висновку органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Лубенської міської ради Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено, що ухилення гр. ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_7 - це умисні дії відповідача, а тому позбавлення його батьківських прав відносно дитини є доцільним.
Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в пунктах 15, 18 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 13 березня 2019 року №631/2406/15-ц.
Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, що відповідатиме найкращим інтересам дитини, оскільки батько фактично не спілкується з сином, не цікавиться його розвитком та здоров`ям, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. В силу вимогу закону відповідач наділений правами щодо дитини, якими він не бажає користуватися, які в свою чергу створюють штучні перешкоди позивачу у вирішенні нагальних питань розвитку дитини.
На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.
Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 4,5,10,11,12,13,82,89,263-265, 280, 352,354 ЦПК України, суд, -
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів апеляційної скарги з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.
Суддя Лубенського міськрайонного суду О.А. Коваленко