Справа № 178/567/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
07 грудня 2023 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: Берелет В.В.,
секретаря: Маринич В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Кринички цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ФГ «Агромир», третя особа: відділ ЦНАП Криничанської селищної ради про визнання договору оренди неукладеним і скасування державної реєстрації ,-
Позивачі звернулися до суду з цим позовом, посилаючись на те, що згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) ДП №01300625 від 26.06.1997 ОСОБА_5 на підставі рішення Криничанської державної адміністрації №271-р від 19 травня 1997 року отримала право на земельну ділянку розміром 5,83 в умовних кадастрових гектарах у землі , яка перебуває у колективній власності Агрофірми «Славутич».
Сертифікат зареєстровано 26.06.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну часку (пай) за № 021.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.
На підставі свідоцтв серії НОМЕР_1 і серії НОМЕР_2 від 18.12.2009 про право на спадщину за законом в межах спадкової справи 142/09 на земельну частку (пай) у землі , яка перебуває у колективній власності Агрофірми «Славутич» , що знаходиться в с. Бикове, Криничанського району, Дніпропетровської області , розміром 5,83 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) , що належало спадкодавиці на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) ДП №01300625 від 26.06.1997 року успадкували в рівних частинах: ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .
До Сертифікату на право на земельну частку (пай) ДП №01300625 від 26.06.1996 року було внесено відповідний запис про спадкування відповідних прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 18.12.2009.
04.08.2016 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 звернулись до голови Криничанської райдержадміністрації про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва згідно вищенаведеного Сертифікату із земель колишньої агрофірми «Славутич», на території Биковської сільради, площею 5,83 умовних кадастрових гектарів.
16.09.2016 року розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації О.В. Гапіч за № Р-462/0/298-16 виділено земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) в розмірі 5,83 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (по 1/2 частину кожній) на території Биковської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язані вжити заходів щодо виготовлення відповідної землевпорядної документації , державної реєстрації земельної ділянки та державної реєстрації права власності на земельну ділянку в установленому чинним законодавством порядку.
03.11.2016 ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у виконання зазначеного розпорядження звернулись до ТОВ «Авалон-Бізнес Консалтинг» за для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
03.11.2016 ОСОБА_6 проведено встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. Складено кадастровий план земельної ділянки з зазначенням співмежників , розмірів ділянки та існуючих обмежень.
На титульному аркуші технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості) 22.03.2017 Державним кадастровим реєстратором поставлено печатку про те , що електронний документ перевірено та внесено до Державного земельного кадастру .
22.02.2017 з ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго»» укладено договір №86/13-17 про встановлення земельного сервітуту.
23.06.2017 за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на підставі наведеного розпорядження зареєстровано право власності на наведену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по 1/2 частці за кожною .
Спірна земельна ділянка на час укладення договору оренди №23 між ОСОБА_4 і ФГ «Агромир» від 17.06.2014 року, була сформована та відносилась до нерозподілених (не витребуваних паїв) та фактично перебувала у розпорядженні відповідної адміністрації до моменту внесення цієї ділянки до Державного земельного кадастру і отримання права власності на неї ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , при цьому ОСОБА_4 до даної земельної ділянки жодного стосунку не мав, як і не отримував будь-яких правомочностей на укладення жодних договорів щодо неї.
23 листопада 2022 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області на підставі належних і допустимих доказів прийнято рішення про відмову в задоволенні вищенаведеного позову , виходячи з того , що судом не встановлено факту порушення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 права власності ОСОБА_4 на належну йому земельну ділянку, оскільки позивачу та відповідачам належать різні земельні ділянки, які знаходяться в різних межах і роз`яснено право оскаржити дії органів Держгеокадастру та державного реєстратора щодо дублювання кадастрового номера .
Відповідач - ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений ; відзиву чи заперечень суду не надано.
Відповідач - ФГ «Агромир» та їх представник у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений; відзиву чи заперечень суду не надано.
Третя особа - відділ ЦНАП Криничанської селищної ради у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщені ; згідно заяви просять розглядати справу без їх участі.
Дослідивши докази по справі суд встановив, що згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) ДП №01300625 від 26.06.1997 року ОСОБА_5 на підставі рішення Криничанської державної адміністрації №271-р від 19 травня 1997 року отримала право на земельну ділянку розміром 5,83 в умовних кадастрових гектарах у землі , яка перебуває у колективній власності Агрофірми «Славутич».
Сертифікат зареєстровано 26.06.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну часку (пай) за № 021.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.
На підставі свідоцтв серії НОМЕР_1 і серії НОМЕР_2 від 18.12.2009 про право на спадщину за законом в межах спадкової справи 142/09 на земельну частку (пай) у землі , яка перебуває у колективній власності Агрофірми «Славутич» , що знаходиться в с. Бикове, Криничанського району, Дніпропетровської області , розміром 5,83 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) , що належало спадкодавиці на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) ДП №01300625 від 26.06.1997 року успадкували в рівних частинах: ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .
До Сертифікату на право на земельну частку (пай) ДП №01300625 від 26.06.1996 року було внесено відповідний запис про спадкування відповідних прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 18.12.2009.
23.06.2017 за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на підставі наведеного розпорядження зареєстровано право власності на наведену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по 1/2 частці за кожною .
23 листопада 2022 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області на підставі належних і допустимих доказів прийнято рішення про відмову в задоволенні вищенаведеного позову , виходячи з того , що судом не встановлено факту порушення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 права власності ОСОБА_4 на належну йому земельну ділянку, оскільки позивачу та відповідачам належать різні земельні ділянки, які знаходяться в різних межах і роз`яснено право оскаржити дії органів Держгеокадастру та державного реєстратора щодо дублювання кадастрового номера .
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту,вимог розумності та справедливості.
Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
Пунктом 5 вищезазначеної Постанови передбачено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Тобто як у частині 1статті 215 ЦК України, так і встаттях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване у належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків.
У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.
У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.
Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача.
Протилежне тлумачення означало б, що суд надає документу, підробку якого встановлено належним чином, статус дійсного, визнає настання відповідних правових наслідків за відсутності як волевиявлення, так і інших законних підстав для цього та покладає на особу нічим не обґрунтований обов`язок застосувати для уникнення настання правових наслідків за підробленим документом ті самі способи захисту, що й в умовах, коли правочин дійсно вчинено, а його правомірність презюмується.
Зазначений правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) та від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21).
Ураховуючи вищевикладене, норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачів.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ФГ «Агромир», третя особа: відділ ЦНАП Криничанської селищної ради про визнання договору оренди неукладеним і скасування державної реєстрації задовольнити.
Визнати договір оренди земельної ділянки № 23 від 17.06.2014 між ОСОБА_4 і ФГ «Агромир» неукладеним.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Повний текст рішення виготовлено 19 грудня 2023 року.
Суддя: В. В. Берелет