ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1444/22 Номер провадження 22-ц/814/4957/23Головуючий у 1-й інстанції Река А.С. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Лобова О.А., Пилипчук Л.І., за участю секретаря судового засідання: Владімірова Р.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 вересня 2023 року (ухвалене суддею Рекою А.С., повний текст складено суддею 25.09.2023 року) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Піщанська сільська рада про припинення права власності та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Піщанська сільськарада, в якій просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 - шляхом визнання незаконним та скасування рішення Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 29.06.2000 року «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 » та рішення Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 69 від 21.06.2001 року «Про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 »; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , виданого Ялинцівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області від 24.11.2003 року; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок в АДРЕСА_1 , зареєстрованого у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.01.2004 року, реєстраційний номер майна 3591280; а також визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 з квітня 1994 року по лютий 1997 року працював на посаді тракториста у колгоспі «Маяк» та проживав разом із дружиною ОСОБА_4 та дітьми ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім?ї, виданою Ялинцівською сільською радою № 31-03 від 26.07.1996 року.

З моменту вселення до вищезазначеного житлового будинку, працюючи у колгоспі « ОСОБА_7 » отримував заробітну плату та утримував будинок, а також займався удосконаленням умов проживання у будинку. В подальшому протоколом №34 засідання Ради КСП «Маяк» Кременчуцького району Полтавської області від 26 грудня 1997 року було розглянуто питання щодо продажу житлового будинку ОСОБА_1 , вартість будинку становила 11077, 00 грн, нова ціна - 15943, 00 грн; вирішено, що для членів КСП «Маяк» внести до оплати 50%, не членам КСП - 100%; виплату проводити 15 років. Відповідно до довідки КСП «Маяк» № 5164 від 12.12.2003 року та архівної довідки трудового архіву Кременчуцької районної ради № 06-10/22 від 24.01.2022 року ОСОБА_1 виплачувалась заробітна плата, з якої у свою чергу вираховувалася оплата за утримання будинку. Згідно інвентарної справи № 124, яка сформована 29.07.1997 року на житловий будинок АДРЕСА_1 КСП «Маяк» власником будинку записаний ОСОБА_1 .

У лютому 1997 році позивач був звільнений із КСП «Маяк» за власним бажанням, а відповідно до протоколу № 28 засідання Ради КСП «Маяк» від 27.09.1997 року його було виключено із членів КСП. Але оскільки позивач впродовж трьох років працював в КСП «Маяк», щомісячно вносив оплату в рахунок вартості будинку, сплачував комунальні послуги та утримував будинок, останній вважає, що набув законних підстави для визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Разом з тим, через деякий час відповідно до інформаційної довідки № 192617040 від 11.12.2019 року позивачу стало відомо, що будинок АДРЕСА_1 належить його рідній сестрі ОСОБА_3 , право власності зареєстроване у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.01.2004 року, реєстраційний номер майна 3591280, на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого Ялинцівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області від 24.11.2003 року. Позивач вважає, шо житловий будинок АДРЕСА_1 повинен був бути переданий у власність йому, адже він тривалий час попрацював у КСП «Маяк» та своєю працею, а також фактом утримання будинку та внесення за нього відповідних оплат набув право отримати у власність цей житловий будинок. Відповідно до даних архівного витягу Архівного відділу Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області № 04-01/116 від 21.10.2022 року, протоколом №5 засідання ради КСП «Маяк» Кременчуцького району Полтавської області від 16.03.2000 року було прийнято рішення про те, що житловий фонд залишається на балансі СК «Маяк»; з усіма квартиронаймачами заключити угоду строком на 5 років, яким квартирозйомщики зобов`язуються відпрацювати в СК «Маяк» 5 років, потім помешкання передати безкоштовно. З відповіді архівного відділу Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області № 04-01/213 від 23.07.2020 року позивачу також стало відомо, що рішенням Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 29.06.2000 року та рішенням № 69 від 21.06.2001 року «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 » було передано безкоштовно у власність цей житловий будинок з надвірними будівлями ОСОБА_8 . Оскільки з моменту прийняття рішення СК «Маяк» від 16.03.2000 року щодо передачі безкоштовно будинків квартиронаймачам до моменту прийняття рішення Ялинцівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області від 29.06.2000 року та рішення № 69 від 21.06.2001 року щодо передачі будинку безкоштовно в власність ОСОБА_8 минув лише 1 рік, то на думку позивача, це є істотним порушенням, оскільки житловий будинок не міг був переданий безкоштовно ОСОБА_8 , яка не відпрацювала 5 років в СК «Маяк». Крім того, на момент прийняття рішень Ялинцівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області не було з`ясовано, чи виплачена компенсація вкладу, який було зроблено своєю працею у будинок ОСОБА_1 . Позивача на засідання сільської ради не викликали, та про прийняте стосовно його будинку рішення про передачу його іншій особі ОСОБА_1 ніхто не повідомляв. З наведеного слідує, що упродовж трьох років позивач своєю працею робив вклад у майно колгоспу « ОСОБА_7 », із зароблених грошових коштів сплачував комунальні послуги та утримував будинок АДРЕСА_1 , але замість цього не отримав ні компенсації, ні прав на житловий будинок.

Вважає що відповідач, зареєструвавши за собою право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , порушила права ОСОБА_1 щодо права проживати у будинку та можливості його приватизувати або оформити право власності за собою, оскільки у період часу з 1994 по 1997 рік позивач разом з сім`єю проживав та був зареєстрований у спірному будинку, що перебував на балансі колгоспу « ОСОБА_7 », та був виділений йому і його сім?ї для проживання як спеціалісту господарства. При цьому, при виході із КСП «Маяк» ОСОБА_1 не було виділена частка у майні, не було передано в натурі майно, вартість якого б відповідала розміру його частки, та не була виплачена компенсація цієї частки, що була внесена за рахунок його праці, а отже частка ОСОБА_1 у майні КСП «Маяк» на момент вирішення питання передачі у власність ОСОБА_8 будинку АДРЕСА_1 , залишалася у вигляді права на отримання права власності на вищевказаний житловий будинок (з доплатю), та не могла була бути передана іншій особі.

Відтак, вважає рішення Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 29.06.2000 року та рішення № 69 від 21.06.2001 року «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 », протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а також на думку позивача, підлягає визнанню недійсним свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , видане Ялинцівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області від 24.11.2003 року, як документ, похідний від оскаржуваних рішень, з одночасним скасуванням державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстроване у єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.01.2004 року, реєстраційний номер майна 3591280.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 вересня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодивсяОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 вересня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на незаконність та неправомірність набуття ОСОБА_8 права власності на спірний житловий будинок. Вказує, що ОСОБА_8 не відпрацювала 5 років у СК «Маяк», тому вищевказаний житловий будинок не міг бути переданий безкоштовно останній. Суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_1 упродовж трьох років робив вклад у майно колгоспу « ОСОБА_7 », утиримував вказаний будинок, сплачував його вартість, натомість не отримав ні компенсації, ні прав на житловий будинок. Посилається на те, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 набуте ОСОБА_1 правомірно на підставі рішення засідання Ради КСП «Маяк» Кременчуцького району Полтавської області, оформлене протоколом №34 від 26.12.1997 року, яке не було скасоване чи визнане недійсним. Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що мною не набуто прав на вказаний житловий будинок. Посилається на те, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач зверталася до КСП «Маяк» із заявою про отримання свого майнового паю, як і не містять відомостей про те, що ОСОБА_8 отримала свідоцтво про право власності на майновий пай члена підприємтсва у вигляді набуття права власності на спірний житловий будинок.

Від ОСОБА_2 та виконавчого комітету Піщанської сільської ради надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких останні спростовуючи доводи, які викладені в апеляційній скарзі та підтримуючи рішення суду першої інстанції прохали апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони та інші особи по справі будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що згідно довідки про склад сім?ї №31-03 від 26.07.1996 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 04 квітня 1994 року (а.с.15).

З архівного витягу №04-01/110 від 21.10.2022 року вбачається, що згідно протоколу №4 засідання правління колгоспу «Маяк» Кременчуцького району Полтавської області від 09 червня 1994 року було розглянуто заяву ОСОБА_1 про надання житлового будинку. Ухвалили створити комісію по виселенню ОСОБА_9 із колгоспного будинку (а.с.16).

З архівного витягу №04-01/111 від 21.10.2022 року вбачається, що згідно протоколу №1 засідання правління колгоспу «Маяк» Кременчуцького району Полтавської області від 21 січня 1995 року було розглянуто заяву ОСОБА_1 про виділення труб 45 метрів 1/3 дюйми для парового опалення. Ухвалили видати по можливості (а.с.17).

У відповідності до довідки №164 від 12.12.2003 року, виданої радою ПСП «Маяк» Кременчуцького району Полтавської області (а.с.27) та архівної довідки вих. №03-45.50 від 28.04.2023 року (а.с.199-207), архівної довідки трудового архіву підприємств, установ і організацій різної форми власності №06-10/22 від 24.01.2022 року (а.с.28), ОСОБА_1 дійсно проживав в колгоспному будинку та сплачував квартплату: за 1994 рік за листопад та грудень по 2030; 1995 рік за січень та лютий по 2030, за квітень 6000, за травень, червень та липень по 3000, за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень по 203000. За 1996 рік за січень 203000, за березень 406000, за квітень, травень, червень, липень, серпень по 203000, за вересень, жовтень, листопад, грудень по 2,03. За 1997 рік за січень, лютий, березень, квітень по 2,03, за липень 6,09, за серпень, вересень, жовтень по 2,03.

Відповідно до архівного витягу №04-01/114 від 21.10.2022 року із протоколу №28 засідання правління колгоспу «Маяк» Кременчуцького району Полтавської області від 27 вересня 1997 року, слухали заяву ОСОБА_1 про звільнення з роботи і із членів КСП за власним бажанням. Ухвалили рекомендувати загальним зборам звільнення ОСОБА_1 (а.с.18).

З архівного витягу №04-01/113 від 21.10.2022 року та архівного витягу №07-02/40 від 02.05.2023 року вбачається, що згідно протоколу №34 засідання правління колгоспу «Маяк» Кременчуцького району Полтавської області від 26 грудня 1997 року було розглянуто питання про продаж житлових будинків КСП « ОСОБА_7 ». Вартісні показники по житловому будинку ОСОБА_10 : встановлена 15943, діюча 11077. Було внесено пропозицію членам КСП «Маяк» - вартість будинків до оплати 50%, не членам КСП 100%, виплату проводити 15 років. Ухвалили вищевказані пропозиції погодити на загальних зборах (а.с.19, 189).

У відповідності до копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_1 , останній був прийнятий в члени КСП «Маяк» 04.02.1994 року та звільнений з роботи і із членів КСП «Маяк» 29.08.1997 року (а.с.74-76).

У відповідності до копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 (а.с. 10-13), вбачається, що останній був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , 11 серпня 1999 року.

Згідно архівного витягу №04-01/116 від 21.10.2022 року, із протоколу № 5 засідання правління колгоспу «Маяк» Кременчуцького району Полтавської області від 16 березня 2000 року вбачається, що було розглянуто питання про виділення майнового паю СК «Прометей» згідно їх майнових паїв. Ухвалили житловий фонд залишити на балансі СК «Маяк». З усіма квартирознімачами заключити угоду строком на 5 років, які квартирозйомщики зобов`язуються відпрацювати в СК «Маяк» 5 років, потім житло передати безкоштовно. В разі порушення угоди і звільнення з СК «Маяк» будинок передати на баланс СК «Маяк», з особами, які проживають. СК «Маяк» заключити угоду на оренду приміщень і брати з них квартплату. В разі не виплати квартплати матеріали передавати в суд і виселяти (а.с.20).

Згідно архівного витягу № 04-01/117 від 21.10.2022 року, із протоколу №3 загальних зборів КСП «Маяк» Кременчуцького району Полтавської області від 17 березня 2000 року вбачається, що прийнято рішення не заносити в списки для паювання майна ОСОБА_1 (а.с.73).

З архівного витягу № 04-01/212 від 21.07.2020 року вбачається, що згідно протоколу №1 загальних зборів членів кооперативу «Маяк» Кременчуцького району Полтавської області від 07 квітня 2000 року було розглянуто питання про безкоштовну передачу будинків, які стоять на балансі кооперативу « ОСОБА_7 » членам кооперативу, які в них проживають. Ухвалили: передати безкоштовно будинки членам кооперативу «Маяк», які в них проживають по договору, в якому буде зазначено 5 років відпрацювати в кооперативі, починаючи з 1 квітня 2000 року по 1 квітня 2005 року (а.с.21).

У відповідності до копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 , остання прийнята на роботу в колгосп «Маяк» 11.03.1993 та 21.04.2006 звільнена з ПСП «Маяк» за власним бажанням (а.с.100-101).

Також, було досліджено архівну довідку щодо кількості відпрацьованих людино-днів та нараховану заробітну плату із зазначенням всіх відрахувань, відповідно до книг обліку розрахунків по оплаті праці ОСОБА_3 за період 1993-2002, 2004-2005 років (а.с.237-242).

Відповідно до витягу з протоколу №1 загальних зборів членів кооперативу «Маяк» від 07.04.2000 року, прийнято рішення про безкоштовну передачу будинків, які стоять на балансі кооперативу « ОСОБА_7 » членам кооперативу «Маяк» які в них проживають, у тому числі, ОСОБА_11 (а.с.52-53).

Згідно рішення Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 29.06.2000 року «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 » та рішення виконавчого комітету Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 69 від 21.06.2001 року «Про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 » (а.с.31, 32), прийнято рішення про оформлення права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташовано в АДРЕСА_1 ОСОБА_11 та видати свідоцтво про право власності. Кременчуцькому міському бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію будинку.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 24 листопада 2003 року та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2511236 від 08.01.2004, власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконкому Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області №69 від 21 червня 2003 року про оформлення права власності, є ОСОБА_3 (а.с.171-173).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №192617040 від 11.12.2019 року та №3591280 від 21 березня 2023 року, будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 24.11.2003 року, виданого Ялинцівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області (а.с.33, 174).

З архівної довідки Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області №04-01/115 від 21.10.2022 року вбачається, що згідно протоколу № 3 від 27 грудня 1994 р. і розпорядження голови Кременчуцької районної Ради народних депутатів від 3 лютого 1995 р. № 38, колгосп «Маяк» реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Маяк». Колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Маяк» реорганізовано в сільськогосподарський кооператив (СК) «Маяк» згідно протоколу № 2 загальних зборів членів КСП від 4 лютого 2000 р. та розпорядження голови Кременчуцької райдержадміністрації від 28 лютого 2000 р. № 106, який є його правонаступником. Сільськогосподарський кооператив «Маяк» реорганізовано в приватне сільськогосподарське підприємство (ПСП) «Маяк» згідно протоколу № 6 загальних зборів засновників СК «Маяк» від 29 жовтня 2003 р., розпорядження голови Кременчуцької райдержадміністрації від 11 листопада 2003 р. № 546 і є його правонаступником. Постановою господарського суду від 28.07.2009 року ПСП «Маяк» визнано банкрутом (а.с.34).

Згідно ухвали Господарського суду Полтавської області від 28.08.2012 року, Приватне сільськогосподарське підприємство «Маяк» визнано банкрутом (а.с.35-36).

Також, судом було досліджено копію інвентаризаційної справи №124 на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.22-26), де, станом на 29.07.97, наявний план будівлі, оціночний акт, звідний акт вартості будівель, де володільцем вказаний ОСОБА_1 ; та оригінали інвентаризаційної справи № (137) 33 на житловий будинок АДРЕСА_1 від 29.07.1997 року, де наявна довідка про належність вищевказаного будинку ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Ялинцівською сільською радою 24.11.2003, звідний акт вартості будівель, володільцем вказаний ОСОБА_1 , замовлення ОСОБА_3 про внесення поточних змін в тех. документ. від 30.09.03, копія свідоцтва про одруження, видане Ялинцівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 16.04.2001, згідно якого ОСОБА_11 після одруження має прізвище « ОСОБА_12 » та інша технічна документація (а.с. 1, 2, 18 інвентаризаційної справи № (137)33).

Окрім того, в судовому засіданні було досліджено оригінал інвентаризаційної справи від 08.01.2004 року на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , де наявні заява про реєстрацію прав власності на нерухоме майно ОСОБА_3 від 03.12.03, оригінали свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 24 листопада 2003 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2511236 від 08.01.2004.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 не надав доказів того, що відповідно до зазначених в позові підстав він в установленому законом порядку набув прав на спірний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , або що при оформленні права власності на відповідача було грубо порушено його права чи законні інтереси. Зважаючи на вказане, відсутні підстави для захисту прав позивача у способи заявлені в позові.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї статі передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, які не є виключними, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (частина 1 статті 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За правилами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства (частина 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти (частина 2). Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина 3). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів місцевого самоврядування (частина 4).

Відповідно до статтей 1,5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Підприємство є юридичною особою, має поточні та вкладні (депозитні) рахунки в установах банку та може мати печатки. Підприємства можуть на добровільних засадах об`єднуватися в спілки (об`єднання), бути засновниками акціонерних товариств, які діють на основі своїх статутів. Членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут.

Згідно з ст.7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Частинами 1-3 статті 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що підприємство самостійно володіє, користується і розпоряджається належними йому об`єктами власності. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених.

Відповідно до частини 4 статті 21 Житлового кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин щодо житлового будинку) громадяни беруть участь у здійсненні заходів, спрямованих на поліпшення використання і забезпечення схоронності житлового фонду, вносять державним органам, підприємствам, установам, організаціям пропозиції з цих питань, беруть участь у проведенні робіт по благоустрою й озелененню придомових територій.

Відповідно до статті 66 Житлового кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин щодо житлового будинку) плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).

Статтею 68 Житлового кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин щодо житлового будинку) передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату таплату закомунальні послуги.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в колгосп « ОСОБА_7 » 04.02.1994 року та отримав для проживання будинок належний КСП « ОСОБА_7 » та з листопада 1994 року проживав у ньому та сплачував квартплату.

29.08.1997 року ОСОБА_1 звільнений з роботи, а також з членів КСП «Маяк» за власним бажанням (а.с.74-76).

26.12.1997 року правлінням КСП «Маяк» Кременчуцького району Полтавської області було розглянуто питання про продаж житлових будинків КСП « ОСОБА_7 ». Визначено вартість житлового будинку, в якому проживав ОСОБА_1 . Було внесено пропозицію членам КСП «Маяк» - вартість будинків до оплати 50%, не членам КСП 100%, виплату проводити 15 років. Ухвалили вищевказані пропозиції погодити на загальних зборах (а.с.19).

11.08.1999 року ОСОБА_1 знявся з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до архівного витягу №04-01/117 від 21.10.2022 року, згідно протоколу №3 загальних зборів КСП «Маяк» Кременчуцького району Полтавської області від 17 березня 2000 року прийнято рішення не заносити в списки для паювання майна ОСОБА_1 як такого, що вибув із членів КСП «Маяк» (а.с.73).

Загальними зборами членів кооперативу «Маяк» Кременчуцького району Полтавської області 07 квітня 2000 року було прийнято рішення про безкоштовну передачу будинків, які стоять на балансі кооперативу «Маяк» членам кооперативу, які в них проживають по договору, в якому буде зазначено 5 років відпрацювати в кооперативі, починаючи з 1 квітня 2000 року по 1 квітня 2005 року (а.с.21).

Матеріалами справи встановлено, що сплачені позивачем ОСОБА_1 кошти за період з листопада 1994 року по жовтень 1997 року були квартплатою за проживання у будинку, і були сплачені до того, як правлінням КСП «Маяк» було прийнято рішення про винесення питання про погодження продажу житлових будинків КСП «Маяк» та його вартості, в тому числі і будинку, в якому проживав ОСОБА_1 на загальних зборах зазначеного підприємства, а саме 26 грудня 1997 року.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК 1963 року.

Відповідно до статті 224 ЦК 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 228 ЦК 1963 року продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами.

Враховуючи, що питання продажу будинку та його ціна, яка є істотною умовою договору, були розглянуті після припинення внесення ОСОБА_1 квартплати за житловий будинок, остання не може розглядатися як внесок на придбання зазначеного будинку.

Отже, на час прийняття рішення про погодження продажу житлових будинків КСП «Маяк» у 2000 році, ОСОБА_1 вже не був членом КСП «Маяк», оскільки останній був звільнений з нього за власним бажанням, внаслідок чого КСП «Маяк» 17 березня 2000 року було прийнято рішення не заносити в списки для паювання майна ОСОБА_1 .

Порядок виділення майнового паю передбачено Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» від 29 січня 2001 року №62/2009,Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки».

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

Указом Президента України від 29.01.2001 №62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» та Постановою КМУ від 28.02.2001 № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» визначено, що до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства, а також, особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий, зокрема, пенсіонери, спадкоємці померлих осіб, які мали право на такий пай.

Отже, право на пай виникає в осіб, які на час розпаювання були чи залишилися членами цього підприємства і були включені підприємством до списку осіб, які мають право на пай.

КСП «Маяк», яке самостійно володіло, користувалося і розпоряджалося належними йому об`єктами власності, реалізуючи свої повноваження з розпорядження належним йому майном рішенням загальних зборів членів підприємства у відповідності до ч.2 ст.8 Закону «Про колективне сільськогосподарське підприємство», 07 квітня 2000 року прийняло рішення про передачу безкоштовно будинків членам кооперативу «Маяк», які в них проживають по договору, в якому буде зазначено 5 років відпрацювати в кооперативі, починаючи з 1 квітня 2000 року по 1 квітня 2005 року (а.с.21).

З наданих матеріалів справи вбачається, що станом на 01 квітня 2000 року ОСОБА_1 не був членом КСП «Маяк», а тому у відповідності до вищевказаного рішення цього підприємства не мав права на частину спільного майна, в тому числі на спірний житловий будинок.

Доводи апелянта про те, що фактом внесення за будинок відповідних оплат він набув право отримати у власність спірний житловий будинок, є необгрунтованими, оскільки після визначення КСП «Маяк» вартості будинку та прийняття рішення про його продаж, доказів того, що ним вносилися грошові кошти на оплату вартості будинку, суду не надано.

Крім того, жодним повноважним органом КСП «Маяк» рішення щодо відчуження житлового будинку ОСОБА_1 після внесення оплати не приймалось.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що доказів на підтвердження того, що позивачем набуто право власності на спірний об`єкт нерухомого майна у визначеному законом порядку не надано.

Доводи апелянта про те, що він має законні права на спірний об`єкт нерухомості через відсутність фактичного виділу частки чи компенсації вартості внеску на час членства та праці у КСП «Маяк» не беруться судом до уваги, оскільки можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376цього Кодексу. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України)

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Матеріалами справи встановлено, що після звільнення позивача у серпні 1997 року з КСП «Маяк» та прийняття загальними зборами КСП «Маяк» рішення від 17 березня 2000 року не заносити в списки для паювання майна ОСОБА_1 як такого, що вибув із членів КСП «Маяк»; на загальних зборах членів кооперативу «Маяк» від 07 квітня 2000 року було прийнято рішення про безкоштовну передачу будинків, які стоять на балансі кооперативу « ОСОБА_7 », членам кооперативу «Маяк» які в них проживають, у тому числі, ОСОБА_11 , та рішеннями Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району від 29.06.2000 року «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 » та рішенням виконавчого комітету Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 21.06.2001 року № 69 «Про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 » прийнято рішення оформити право власності на житловий будинок за ОСОБА_11 та видати свідоцтво про право власності. Комунальному підприємству «Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації» провести реєстрацію, відповідно діючої інструкції «Про державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна». Дані рішення сільської ради та виконавчого комітету сільської ради прийняті на підставі рішення загальних зборів членів кооперативу «Маяк» від 07.04.2000.

Тобто, як вбачається з вищевказаного рішення загальних зборів членів кооперативу «Маяк», оформленого протоколом від 07 квітня 2000 року, вирішено передати безкоштовно будинки членам кооперативу «Маяк», які в них проживають по договору, в якому буде зазначено п`ять років відпрацювати в кооперативі, починаючи з 1 квітня 2000 року по 1 квітня 2005 року.

Так, згідно записів трудової книги відповідача ОСОБА_11 , вбачається, вона пропрацювалав КСП (колгоспі, ПСП) « ОСОБА_7 » з 11.03.1993 по 21.04.2006. Інших додаткових підстав для отримання безоплатно житлових будинків, вищевказане рішення Зборів не містить.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для припинення права власності ОСОБА_11 на житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом визнання незаконним та скасування рішення Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 29.06.2000 року та рішення Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 69 від 21.06.2001 року.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 із зазначених в позові підстав в установленому порядку не набув прав на спірний житловий будинок, тому підстави для захисту прав позивача шляхом визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності відповідача ОСОБА_2 на вищевказаний житловий будинок відсутні.

Таким чином доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

РішенняКременчуцького районного суду Полтавської області від 15 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 18 грудня 2023 року.

Головуючий суддя : ________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ О.А. Лобов ____________________ Л.І. Пилипчук