Справа № 200/3958/19
Провадження № 2/932/1946/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Рибалці В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту використання опікунськими правами на шкоду опікуваному, дії якого призвели до втрати права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , та в уточненій редакції якої останній просив суд:

-встановити факт використання опікунських прав ОСОБА_3 на шкоду опікуваному, а саме неправомірні дії якого позбавили опікуваного ОСОБА_2 частини будинку та частини земельної ділянки, які належали йому на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_1 та виконанням рішень Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради та опікунської ради при Виконавчому комітеті Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради Шелеспанський В.І. позбавив права приватної власності ОСОБА_2

-стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 100 000,00 грн. компенсації за завдану моральну шкоду.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, з урахуванням їх уточнень від 20.04.2019, позивач посилався на те, що він, наразі, є опікуном недієздатного ОСОБА_2 .

З огляду на те, що за час знаходження ОСОБА_2 під опікою ОСОБА_3 , останнім було вчинено дії не в інтересах опікуваного, що виразилося у протиправному відчуженні майна ОСОБА_2 , а саме: частини будинку та земельної ділянки розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

Відповідачем ОСОБА_3 було надано відзив та письмові пояснення, доводи викладені в яких зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Так, останнім зазначено, що позивач не має повноважень на звернення до суду в інтересах ОСОБА_2 , оскільки не є його опікуном. Також вказано про пропуск позивачем строку позовної давності, з огляду на те, що відчуження майна мало місце у 2004 році і правомірність таких дій неодноразово досліджувалася судами за позовами ініційованим ОСОБА_1 .

Позивачем ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 надано відповідь на відзив, в якому вказано про хибність висновків відповідача щодо пропуску строку позовної давності, оскільки про відчуження майна ОСОБА_2 йому стало відомо після отримання відповіді на запит з міського архіву від 26.09.2017.

Ухвалою судді Бабушкіського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_4 від 16.04.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з її не відповідністю приписам ЦПК України.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_4 від 25.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

У зв`язку із закінченням відрядження судді ОСОБА_4 до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, справу було передано судді Женеску Е.В., якою за ухвалою від 08.10.2019 її прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

У зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_5 від здійснення правосуддя, справу було передано судді Сліщенку Ю.Г., яким за ухвалою від 26.02.2020 її прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

У в`язку із звільненням судді ОСОБА_6 у відставку, справу було передано судді ОСОБА_7 , яким за ухвалою від 24.07.2020 її прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

У зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_7 від здійснення правосуддя, справу було передано судді Куцеволу В.В., яким за ухвалою від 07.06.2021 її прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.06.2021 відмовлено у прийнятті до розгляду заяв позивача про збільшення позовних вимог, які надійшли до суду 18.09.2020 та 19.11.2020.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.09.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд у судовому засіданні по суті.

У судове засідання, позивач, не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання, відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини не явки суд не повідомив.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.1998 прийнятого за результатами розгляду справи №2-2698/98, ОСОБА_2 визнано недієздатним.

Згідно копії рішення ВК Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська від 19.02.1999 за №87, опікуном ОСОБА_2 призначено ОСОБА_3 .

Відповідно до копії рішення ВК Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська від 23.04.2004 за №187, дозволено ОСОБА_3 продати частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить його недієздатному брату ОСОБА_2 та зобов`язано опікуна ОСОБА_3 включити у договір купівлі-продажу нового житла ім`я свого підопічного, ОСОБА_2 .

Згідно копії рішення ВК Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська від 20.08.2004 за №454, дозволено ОСОБА_3 продати частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить його недієздатному брату ОСОБА_2 .

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 26.08.2004, ОСОБА_3 який діє як опікун ОСОБА_2 уклав вказаний договір з ОСОБА_8 про відчуження частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

Згідно копії рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.12.2016 прийнятого за результатами розгляду справи №200/13494/16, звільнено ОСОБА_3 від покладених на нього обов`язків опікуна щодо недієздатного ОСОБА_2 , та призначено опікуном над останнім ОСОБА_1 .

Відповідно до копії постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.05.2018 прийнятої за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08.02.2018 (справа №201/7845/17), колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції щодо неналежного виконання своїх обов`язків як опікуна ОСОБА_3 , оскільки останній не виконав вимоги органу опіки та піклування щодо забезпечення житловою площею ОСОБА_2 . Також у постанові суду апеляційної інстанції зазначено, що висновок суду щодо стягнення моральної шкоди є передчасним, оскільки неправомірність дій ОСОБА_3 при укладенні договору купівлі-продажу від 2004 року не встановлена.

Правовідносини щодо встановлення факту, який має юридичне значення, регулюються гл. 6 розд. IV ЦПК України.

За нормою ч.2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

З огляду на те, що заявлена вимога про встановлення факту використання опікунських прав на шкоду опікуваному не несе юридичного наслідку щодо вирішення прав та обов`язків ОСОБА_2 , оскільки його встановлення буде лише підтвердженням висновку до якого дійшли суди під час розгляду справи №201/7845/17, вказана вимога не підлягає задоволенню. Тобто факт неправомірності дій ОСОБА_3 , в розрізі виконання опікунських обов`язків, при укладенні договору купівлі-продажу від 2004 року, не несе собою наслідків недійсності договору купівлі-продажу.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як роз`яснено у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Положеннями ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на те, що передумовою для стягнення моральної шкоди, за твердженням позивача, є протиправні дії відповідача, які полягали у протиправному позбавленні ОСОБА_2 права власності (укладення договору купівлі-продажу частини домоволодіння), заявлена вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки за умови відсутності оскарження/визнання договору купівлі-продажу від 2004 року недійсним, відсутній причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ), який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ) про встановлення факту використання опікунськими правами на шкоду опікуваному, дії якого призвели до втрати права власності на нерухоме майно - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол

06 грудня 2023 року