Справа № 191/3126/23
Провадження № 2/191/801/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Твердохліб А.В.,

за участю секретаря: Яришевої Н.В.,

розглянувши в режимі відеоконференції, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове, в спрощеному позовному провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Третяк І.П., до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: Перша синельниківська державна нотаріальна контора, про зняття заборони на відчуження нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

17.07.2023 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернулася до суду із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя Серії НСК 618702 за реєстровим номером 179, виданого 31.03.2023 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області та Свідоцтва про право на спадщину Серії НСК 618703 за реєстровим номером 180, виданого 31.03.2023 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області.

У 1963 році ОСОБА_3 , колишня власниця вищевказаного нерухомого майна отримала позику за місцем своєї роботи Дорресторан станції Синельникове 1, на будівництво житлового будинку на земельній ділянці, за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі повідомлення №01 від 29061963 року, виданого Доррестораном ст. Синельникове 1, державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори було накладено заборону на відчуження вказаного житлового будинку. 21.11.2006 року заборона на відчуження нерухомого майна перенесена реєстратором Першою синельниківською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 4088964.

Наразі, заборона на нерухоме майно/права ОСОБА_3 перенесена державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. 31.03.2023 року до Державного реєстру речових прав, за номером обтяження 49770546.

На даний час, коли пройшло шістдесят років з дати отримання позики ОСОБА_3 , документи про виплату отриманої нею позики, не збереглися.

Відповідно до листа Дніпровської філії залізничних перевезень вбачається, що на запит дирекції до управління регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» щодо ОСОБА_3 отримано лист адміністративно-господарської служби про відсутність в архівних фондах управління регіональної філії «Придніпровська залізниця» документів Дерресторану ст. Синельникове1, і надання інформації не вбачається можливим. В Єдиному реєстрі боржників ОСОБА_3 не значиться. У зв`язку із наявною забороною, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право щодо розпорядження належним їй майном.

В зв`язку із викладеним, позивач ОСОБА_1 просить суд зняти заборону на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладену 29 червня 1963 року Синельниківською державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення №01 Дерресторану ст. Синельникове 1, внесену до Державного реєстру речових прав за номером обтяження 49770546, та вилучити відповідний запис про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року замінено неналежного відповідача регіональну філію «Придніпровська залізниця» Акціонерне товариство «Укрзалізниця», належним відповідачем Акціонерним товариством «Українська залізниця» (а.с.27).

27 жовтня 2023 року до суду подано представником відповідача ОСОБА_4 відзив на позов, в якому вона просила відмовити в позові так як матеріали справи не містять доказів погашення позики у повному обсязі, так і дозволу залізниці на продаж чи передачу спірної будівлі, а також вказала на те, що вимога про зняття заборони на відчуження житлового будинку чи будь-які дії відносно Державного реєстру речових прав не входить до компетенції залізниці, тому АТ «Укрзалізниця» не є належним відповідачем по справі (а.с.33-34).

Представник позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до початку проведення судового засідання надала суду заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні просила відмовити в позові, оскільки відповідач не є державним реєстратором.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, але завідувачем Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. надано суду заяву про відсутність заперечень у позові, і розгляд справи без її участі.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (1/2 частка після смерті чоловіка 15.03.2022 року ОСОБА_5 ) Серії НСК 618702 за реєстровим номером 179, виданого 31.03.2023 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області та згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом (1/2 частка після смерті чоловіка 15.03.2022 року ОСОБА_5 ) Серії НСК 618703 за реєстровим номером 180, виданого 31.03.2023 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області (а.с.4, 6).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 29.05.2023 року, вбачається, що на буд. АДРЕСА_1 , власником якого, в цілій частині є ОСОБА_1 , накладено Першою синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області заборону, з номером обтяження 49770546, на нерухоме майно на підставі повідомлення номер 01, виданого 29 червня 1963 року Дорресторан ст. Синельникове 1, відносно особи ОСОБА_3 , як особи, майно/право якої обтяжується (а.с.7-8).

В матеріалах справи наявні відповідь Структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» АТ «Українська залізниця», в якій вказано, що на запит дирекції до управління регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» щодо ОСОБА_3 , отримано лист адміністративно-господарської служби регіональної філії «Придніпровська залізниця» від 22.06.2023 року за підписом заступника начальника служби, про відсутність в архівних фондах управління регіональної філії «Придніпровська залізниця» документів Дорресторану ст. Синельникове 1 та надання інформації не вбачається можливим (а.с.9).

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1, ч. 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд не погоджується з позицією представника відповідача, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки саме він є особою, в інтересах якої накладено у 1963 році оскаржуваний арешт на майно/право ОСОБА_3 , яку позивач ОСОБА_1 ніколи не знала. Крім того, у справі приймає участь Перша синельниківська державна нотаріальна контора, як орган рішення щодо якого, після набрання ним законної сили, може вплинути на його права та обов`язки.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є власником цілої частини нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом та права власності на частку в спільному майні подружжя, після смерті чоловіка ОСОБА_5 у 2022 році, на яке було накладено заборону на його відчуження у 1963 році відносно ОСОБА_3 , а також відсутність доказів відкритого виконавчого провадження про примусове стягнення отриманої ОСОБА_3 позики у 1963 році для будівництва будинку за вказаною вище адресою, відсутність у відповідача, за минуванням тривалого проміжку часу, доказів архівного фонду щодо повернення/неповернення виданої ОСОБА_3 позики, суд вважає за можливе задовольнити позов ОСОБА_1 , з метою усунення обставин, які перешкоджають їй в реалізації належних прав власника.

Викладені вище обставини узгоджуються із вимогою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі викладеного, ст. ст.16, 317,319,321 ЦК України, керуючись ст. ст. 12,81,263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Третяк І.П., до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: Перша синельниківська державна нотаріальна контора, про зняття заборони на відчуження нерухомого майна, задовольнити.

Зняти заборону на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладену 29 червня 1963 року Синельниківською державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення №01 Дерресторану ст. Синельникове 1, внесену до Державного реєстру речових прав за номером обтяження 49770546, та вилучити відповідний запис про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту копії рішення суду.

Повний текст рішення складено 19 грудня 2023 року.

Суддя А. В. Твердохліб