ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Фастівський ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови державного виконавця від 07.02.2023 про закінчення виконавчого провадження № 60760991,-

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою про визнання дій неправомірними та скасування постанови державного виконавця від 07.02.2023 про закінчення виконавчого провадження № 60760991, обґрунтовуючи вимоги тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2001 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг в сумі 2200 доларів США та видано дублікат виконавчого листа. 18.08.2020 року державним виконавцем Тхоржевською О.В. в межах ВП 60760991 було винесено постанову про повернення дублікату виконавчого листа № 2-685/2000 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). 09.02.2023 року заявником до Фастівського відділу ДВС було надіслано заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі дублікату виконавчого листа. 27.02.2023 державний виконавець Вінницька-Бевз В.М. винесла повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання. З тексту повідомлення вбачається, що виконавчий лист № 2-685/2000 виданий 13.05.2009 року повертається стягувачу на підставі п. 2 ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження», яке стягувач отримав 10.03.2023 року. У повідомленні державного виконавця Вінницька-Бевз В.М. зазначено, що згідно даних систем АСВП дублікат вищевказаного виконавчого листа № 2-685/2000 від 13.05.2009 року перебував на виконанні у Фастівському ВДВС у Фастівському районі Київської області. 07.02.2023 року на депозитний рахунок відділу надійшли кошти у сумі 66144,60 грн., які були перераховані витрати виконавчого провадження в сумі 369,00 грн., виконавчий збір в сумі 5979,60 грн. та борг в сумі 59796,00 грн. перерахований на картковий рахунок стягувача. Державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно виконавчого документа). Однак, вищевказану постанову державного виконавця від 07.02.2023 року про закінчення виконавчого провадження на день подання скарги до суду скаржником так і не отримано. Заявник вважає дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження неправомірними, та такими що суперечать вимогам закону та порушують права заявника, оскільки на день здійснення платежу офіційний курс гривні становив 36,5686 грн. за 1 долав США, а відтак сума 2200 доларів США, яка підлягає сплаті мала становити 80432,00 грн. Таким чином перерахування стягувачу коштів у розмірі 59796,00 грн. не є фактичним виконанням боржником рішення суду у повному обсязі

На підставі викладеного, скаржник просить визнати поважними причинами несвоєчасного подання скарги; поновити строк на оскарження; скасувати постанову державного виконавця Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 07.02.2023 року про закінчення виконавчого провадження № 60760991 та стягнути з Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) судові витрати.

Ухвалою від 05.05.2023 клопотання представника скаржника про проведення судового засідання в режимі відео конференції поза приміщенням суду за допомогою сервісу «Easy Con» задоволено.

В судове засідання скаржник, представник скаржника не з`явилися, через канцелярію суду представник скаржника надав заяву про розгляд скарги без їхньої участі, вимоги скарги підтримують в повному обсязі та просять її задовольнити, судові витрати покласти на скаржника.

Суб`єкту оскарження: Фастівський ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) повторно в судове засідання не з`явився,27.04.2023 року через канцелярію суду надали заяву про розгляд скарги без участі державного виконавця та залишити скаргу без задоволення, додавши матеріали виконавчого провадження.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлений вчасно та належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується розміщеним оголошенням на офіційному веб-порталі Фастівського міськрайонного суду Київської області про його виклик до суду. Крім цього, в судовому засіданні, яке відбулося 04.05.2023 року надав пояснення відповідно до яких зазначив, що він сплатив суму заборгованості, яка знімалася з його заробітної плати, розписок не брав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника. державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд визнав за можливе проводити розгляд справи у відсутність осіб, які не з`явилися, та постановити ухвалу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши наявні докази, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею першою Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При розгляді скарги судом встановлено, що на виконанні у Фастівському відділі ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 60760991 щодо примусового виконання дубліката виконавчого листа №2-685/2000, який був виданий 13.05.2009 року Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 2200 доларів США.

Разом з тим, згідно Розпорядження № 60760991, грошові кошти у сумі 66144,6 грн. надійшли 06.02.2023 від боржника на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №2-685/2000, виданого 13.05.2009 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 в зв`язку з чим, керуючись ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем було перераховано кошти на користь ОСОБА_1 у розмірі 59796 гривень.

07.02.2023 року державним виконавцем Фастівського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тхоржевською О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 60760991, згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення).

Як зазначив скаржник на день здійснення платежу офіційний курс гривні становив 36,5686 грн. за 1 долар США, а відтак сума 2200 доларів США, яка підлягає сплаті мала становити 80432,00 гривень Таким чином перерахування стягувачу коштів у розмірі 59796,00 гривень не є фактичним виконанням боржником рішення суду у повному обсязі.

Слід зазначити, що частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Дана правова позиція висвітлена в постановах Верховного Суду України від 4 липня 2011 року в справі № 3-62гс11, від 26 грудня 2011 року в справі №3-141гс11 та від 7 жовтня 2014 року в справі №3-133гс14 та підтверджена нещодавньою судовою практикою Верховного суду України від 08.02.2017 р. у справі № 6-1905цс16.

Таким чином, судове рішення не може змінювати грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, а отже, сума, що підлягає стягненню за виконавчим листом, обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту на день здійснення платежу.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

З огляду на зазначене виконання за виконавчим листом повинне було здійснюватися в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні богу в іноземній валюті визначені у статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, державний виконавець зобов`язаний керуватися положеннями статті 53 Закону України «Про виконавче провадження», за частиною третьою якої в разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення в боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку, що судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов`язання, що існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов`язанням в іноземній валюті, а тому судове рішення підлягає примусовому виконанню з урахуванням особливостей, визначених статтею 53 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що боржник, виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Дії державного виконавця порушують вимог ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» в частині застосування наслідків закінчення виконавчого провадження в зв`язку з повним його виконанням.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області№ 2-685/2000 фактично не виконано, державний виконавець в судове засідання не з`явився, будь-яких доказів виконання рішення суду в обсязі, що встановлений чинним законодавством не надав, суд дійшов висновку про те, що постанова державного виконавця Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Тхоржевської О.В. є передчасною, внаслідок чого підлягає скасуванню, а державний виконавець державної виконавчої служби повинен здійснити дії щодо примусового виконання за вказаним виконавчим листом, відновити виконавче провадження та усунути порушення прав скаржника.

Керуючись ст. ст. 4, 447-453 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкт оскарження: Фастівський ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), , місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Рудяка Тимофія, 1, заінтересована особа: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , про визнання дій неправомірними та скасування постанови державного виконавця від 07.02.2023 про закінчення виконавчого провадження № 60760991 - задовольнити.

Постанову державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 07.02.2023 року про закінчення виконавчого провадження № 60760991 - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту хвали.

Повний текст ухвали суду виготовлений 19.06.2023 року.

Суддя Л.М.Ковалевська