Справа № 274/5277/23
Провадження № 2/0274/1379/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"13" грудня 2023 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого - судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Дерманської О.В.,

представника відповідача адвоката Гуменюка О.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

08.08.2023 Акціонерне товариство "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 141 641, 10 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовна заява АТ "ПУМБ" обґрунтовувала тим, що 11.01.2022 АТ "ПУМБ" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №80, за яким відповідачу банк видав кредитні кошти у розмірі 100 000 грн.

ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконує та має заборгованість, що станом на 18.06.2023 становить 141641, 10 грн, з яких: 97 181, 64 грн - заборгованість за кредитом; 9,75 грн - заборгованість за процентами, 44 449, 71 грн заборгованість за комісією.

Вказану суму боргу та судові витрати позивач просив стягнути із відповідача.

Представник відповідача, адвокат Гуменюк О.В. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову із тих підстав, що позивач не надав доказів видачі кредитних коштів відповідачеві на умовах, що визначені договором, тобто на рахунок НОМЕР_1 .

Долучена до матеріалів справи платіжна інструкція від 11.01.2022 року містить інші реквізити банківських рахунків.

Також, долучена до матеріалів справи виписка по рахунку не містить таких обов`язкових реквізитів, як: посади осіб, відповідальних за здійснення операції га правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

Визначена п.5 Договору та Графіку платежів щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99% є нікчемною умовою договору.

У кредитному договорі міститься уточнення, що зміст послуги Банку (щодо щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості визначається у ДКБО).

Разом з тим, в кредитному договорі не визначено які саме ДКБО узгоджував Позичальник, тобто в якій їх редакції. Також, на самих ДКБО відсутній підпис Позичальника, що вказує на неузгодженість ним умов нарахування комісії, а отже на нікчемність даної умови договору.

Крім того, пред`явивши вимоги про дострокове стягнення боргу, позивач не дотримався вимог ЗУ «Про споживче кредитування» щодо направлення відповідачеві у письмовій формі повідомлення споживача про порушення, із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Долучена до матеріалів справи вимога від 18.06.2023 не містить доказів її отримання відповідачем. Крім того, поштові документи на підтвердження направлення вимоги не містять відповідних реквізитів, підписів. Також, лист із банку отримано 29.06.2023, тоді із позовною заявою позивач звернувся 20.07.2023.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 18.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Від представника позивача у матеріалах справи міститься заява, в якій він просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача адвокат Гуменюк О.В. просив відмовити у задоволенні позову.

Норми права, які застосовані судом

Положеннями статті 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( стаття 626 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору ( частина перша статті 634 ЦК Україна).

Договір відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами

За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання згідно статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У частині другій статті 627 ЦК України закріплено, що у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Положеннями частини четвертої статті 16 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження, аналіз доводів сторін, висновки суду

Суд встановив, що 11.01.2022 АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 уклали Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №80, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 100 000,00 грн, шляхом підписання заяви про приєднання до цього Договору та паспорту споживчого кредиту (а.с. 2, 5-6).

Відповідно до заяви № 80 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 11.01.2022, відповідачу надано кредитні кошти в сумі 100 000 грн на споживчі цілі, строком на 36 місяців зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2, 99 % (2990 щомісяця) та процентів у розмірі 0, 010 % річних.

11.01.2022 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, у якому зазначена фіксована процентна ставка 0, 010 % річних, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 2, 99%, строк 36 місяців (а.с.4).

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши відповідачеві грошові кошти, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.55137221/1603844 від 11.01.2022 та випискою з особового рахунку з 11.01.20233 по 18.06.2023 (а.с.17, 19).

Хоч і платіжна інструкція № TR.55137221/1603844 від 11.01.2022 не містить відомостей про перерахування грошових коштів відповідачеві на рахунок, що вказаний у кредитному договорі - НОМЕР_1 , проте, зазначені вище докази суд вважає достатніми на підтвердження факту надання відповідачеві грошових коштів на виконання умов кредитного договору № TR.55137221/1603844 від 11.01.2022. Платіжна інструкція підписана електронним цифровим підписом, сума виданих грошових коштів та призначення платежу узгоджується із кредитним договором № TR.55137221/1603844, копія платіжної інструкції завірена належним чином.

Випискою з особового рахунку з 11.01.20233 по 18.06.2023 доведено, що умови кредитного договору ОСОБА_1 не виконує.

Відповідно до розрахунку боргу та виписки/особового рахунку з 11.01.20233 по 18.06.2023 АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 80 від 11.01.2022, укладеним із ОСОБА_1 станом на 18.06.2023 банк нарахував борг в розмірі 141 641, 10 грн, з яких: 97 181, 64 грн - заборгованість за кредитом; 9, 75 грн - заборгованість за процентами, 44 449, 71 грн - заборгованість за комісією (а.с 17-18, 19).

18.06.2023 ТОВ АТ «ПУМБ» спрямувало на адресу ОСОБА_1 вимогу за вих. № 316 з проханням добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором № 80 від 11.01.2022, у розмірі 141 641, 10 грн, що доводиться копією повідомлення та списком згрупованих поштових відправлень № 20230621 ПУМБ_320_1 (а.с. 14-16).

Вимога про дострокове стягнення боргу вручена ОСОБА_1 29.06.2023 та позов пред`явлено зі впливом 30 днів після направлення такої вимоги 01.08.2023.

Доводи представника відповідача, що список згрупованих відправлень не доводить факту вручення відповідачеві вимоги, спростовується наданим представником відповідача трекінгом поштового відправлення та самим писком згрупованих поштових переказів в електронній формі.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність відомостей, вказаних у списку згрупованих поштових відправлень № 20230621 ПУМБ_320_1.

Тому, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, з урахуванням дострокового стягнення та процентами, є правомірними, грунтуються на умовах кредитного договору за ЗУ "Про споживче кредитування".

Разом із тим, суд погоджується із доводами представника відповідача про нікчемність умов договору про сплату комісії, із таких підстав.

Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

У відповідності до частини першої статті 11 вказаного Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Умови договору, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) відступила від висновків, викладених у постановах ВС від 01.04.2020 року в справі №583/3343/19 та від 15.03.2021 в справі № 361/392/20, вказавши, що боржник за договором споживчого кредитування може один раз на місяць безоплатно отримувати від банку інформацію про стан кредитної заборгованості. Тому банк не має права передбачати в умовах договору щомісячну плату за такі послуги.

Велика Палата Верховного Суду констатувала, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць.

Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті 11, ч. 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Врахувавши, що в оспореному договорі встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Пунктом 5 заяви № 80 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 11.01.2022 встановлено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99%, без уточнення які послуги банку включаються в комісію та із якою періодичністю ці послуги отримуються.

У кредитному договорі наявне посилання, відповідно до якого щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості визначається у ДКБО.

Відповідно до пункту 5.7.3 Договору комплексного банківського обслуговування, що долучений позивачем до позову - комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється на послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту.

Проте, як зазначено вище ЗУ «Про споживче кредитування визначає, що боржник за договором споживчого кредитування може один раз на місяць безоплатно отримувати від банку інформацію про стан кредитної заборгованості. Банк не має права передбачати в умовах договору щомісячну плату за такі послуги.

Отже, оскільки відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 5 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ», щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту щомісячно в розмірі 2,99% суперечать ч.ч. 1, 2 статті 11, ч. 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, суд доходить висновку про нікчемність пункту 5 заяви № 80 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Тому, позовні вимоги АТ "ПУМБ" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією за обслуговування кредиту у розмірі 44 449, 71 грн є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Щодо визначення розміру боргу, який підлягає до сплати, суд зазначає наступне.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №80 від 11.01.2022 станом 18.06.2023 становить 141641, 10 грн, з яких: 97 181, 64 грн - заборгованість за кредитом; 9, 75 - грн, заборгованість за процентами, 44 449, 71 грн заборгованість за комісією.

Також, відповідно до цього розрахунку, відповідачем було сплачено комісію за кредитним договором №80 від 11.01.2022 на загальну суму 5980 грн.

Оскільки умови договору щодо сплати комісії є нікчемними, борг за тілом кредиту підлягає зменшенню на суму сплачених відповідачем 5980 грн та зарахованих банком на сплату комісії.

В іншій частині розрахунок боргу грунтується на умовах договору.

Відповідач не надав доказів на спростування доводів позивача щодо розміру боргу.

З урахуванням викладеного, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №80 від 11.01.2022 у сумі 91 211, 39 грн, з яких 91 201, 64 грн (97181, 64 грн -5980 грн) - заборгованість за тілом кредиту та 9,75 грн -заборгованість за процентами.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1728, 39 грн ( 91 211, 39* 2684:141641, 10 ).

Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" заборгованість за кредитним договором № 80 від 11.01.2022 у розмірі 91 211 гривень 39 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" судовий збір у розмірі 1728 гривень 39 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: Акціонерне товариство "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, 4, ;

відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 18.12.2023.

Суддя І.Ю. Хуторна