РІШЕННЯ № 384/263/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ №пр. 2/384/102/2023
12 грудня 2023 року Вільшанський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Галицького В.В.,
зі секретарем судового засідання Лалаян А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт. Вільшанка Кіровоградської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Згода" про скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельної ділянки, -
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 05.05.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
06.06.2023 року від відповідача до Вільшанського районного суду Кіровоградської області надійшов оригінал договору оренди землі від 21.07.2016 року.
06.06.2023 року від відповідача до Вільшанського районного суду Кіровоградської області надійшов відзив на позовну заяву.
Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 07.06.2023 року клопотання представника позивача задоволено, призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу. Провадження у справі зупинено до отримання експертного висновку.
На адресу суду 14.08.2023 року надійшов висновок експерта за результатами судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/112-23/6656-ПЧ від 31.07.2023 року.
Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2023 року поновлено провадження у справі.
Позивач та представник позивача адвокат Мурашко І.С. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі позивача та його представника, позовну заяву задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Згода" в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Надав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.
Розгляд справи здійснюється на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до договору оренди землі №б/н від 21.07.2016 року, орендодавець ОСОБА_1 та орендар Товариство з обмеженою відповідальністю "Згода" уклали договір оренди, строком на 10 років. Згідно якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,7769 га ріллі (а.с.126-127).
Звернень з боку відповідача (орендаря) по справі на адресу позивача (орендодавця) по справі, щодо укладення договірних відносин не надходило.
Разом з тим, позивач стверджує, що він не укладав з відповідачем 21.07.2016 року договір оренди землі б/н та не мав наміру на її укладання.
При цьому, відповідно до договору оренди землі №б/н від 21.07.2016 року, договір оренди землі б/н від 21.07.2016 року укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Згода" в особі Соловчука І.М. 21.07.2016 року.
Отже, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підписів підтверджує наміри учасників правочину і є доказом їх волевиявлення.
Як вбачається з висновку експерта №СЕ-19/112-23/6656-ПЧ судової почеркознавчої експертизи від 31 липня 2023 року, який було здійснено на виконання ухвали суду про призначення судово-почеркознавчої експертизи, досліджуваний підпис у графі «Орендодавець» розділу 11. «Місце знаходження та реквізити Сторін» у договорі оренди землі №б/н від 21.07.2016 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 (а.с. 164-168).
Судом встановлено, що спірний договір оренди землі №б/н від 21.07.2016 року, укладений від імені ОСОБА_1 , підписаний не ним, а іншою особою. Таким чином спірний договір оренди землі №б/н від 21.07.2016 року був укладений без волевиявлення ОСОБА_1 , факт не підписання ним договору оренди землі №б/н від 21.07.2016 року підтверджується як його поясненнями, так і висновком експерта. Експертиза виконана згідно з вимогами закону, предметом дослідження безпосередньо був оригінальний примірник саме оспореного договору оренди землі №б/н від 21.07.2016 року, висновок експертизи не оспорений і оцінюється судом як такий, що відповідає вимогам чинного законодавства і є належним доказом. Отже, факт відсутності волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору оренди землі №б/н від 21.07.2016 року є доведеним.
Відповідачем не надано доказів, які б спростовували висновок експертизи.
За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на дату, зазначену в спірному договорі) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.
За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Іншими словами, у тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
Зазначена позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в Постанові від 19.08.2020 року по справі № 358/815/17.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У такому разі зайняття земельної ділянки відповідачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку.
У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки.
Отже, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним додаткової угоди до договору оренди землі у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки.
Реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди землі №б/н від 21.07.2016 року порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження своєю власністю, а саме належною йому земельною ділянкою. Отже, реєстрація права оренди ТОВ "Згода" на належну позивачу земельну ділянку, коли договір оренди землі №б/н від 21.07.2016 року позивач фактично не підписував, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
До 16.01.2020 р. була чинною редакція ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої: «У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься саме запис про скасування державної реєстрації прав».
Однак Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16.01.2020 р., законодавець змінив зазначену норму, виклавши її наступним чином: «У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону».
Із зазначеного вбачається, що законодавець виключив з конструкції статті можливість скасування запису про проведену державну реєстрацію прав, у зв`язку з чим задоволення позовної вимоги про скасування записів державного реєстратора не призведе до ефективного захисту прав, оскільки нормою воно не передбачене, а реєстратор, у свою чергу, отримуючи судове рішення про скасування запису, не зможе його виконати.
Саме такий вектор правової визначеності прослідковується у постановах Верховного Суду, а саме: Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 р. у справі №352/1021/19 та Касаційного господарського суду у постанові від 03.09.2020 р. у справі №914/1201/19, де суди зазначили, що починаючи з 16.01.2020 р. скасування запису про проведену державну реєстрацію права не може привести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі.
З огляду на викладене, рішення суду про зобов`язання відповідача повернути позивачеві земельну ділянку не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно без скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав.
Отже у цьому разі слід одночасно заявляти вимогу про скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав. Такі вимоги є відповідним і законним способом судового захисту в даному випадку, оскільки згідно ч. 1 ст. 210 ЦК України та ст. 19 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.
На підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання правової допомоги №30/03/23-Ф від 30.03.2023 року; додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №30/03/23-Ф від 30.03.2023 року; ордер на надання правничої (правової) допомоги; додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги №30/03/23-Ф від 30.03.2023 року від 11.09.2023 року; детальний опис робіт (наданих послуг) у справі №384/263/23 від 11.09.2023 року; акт приймання-передачі наданих послуг від 11.09.2023 року, відповідно до якого позивач прийняв послуги (а.с. 37-38, 39, 41, 180, 183, 184).
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої - шостої ст. 137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від відповідача не надійшло.
Частиною першою, другою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Керуючись ст.ст. 10, 89, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Згода" про скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельної ділянки, задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 18 грудня 2023 року.

Суддя: