Справа № 951/218/22
Справа № 2/951/7/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року смт Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді Гриновець О. Б.

з участю секретаря судового засідання Галаса В. І.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Козова Тернопільської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації,

у с т а н о в и в:

11.04.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у якому просить: визнати оціночні судження відповідачів розміщенні ними через мережу Інтернет на веб-сторінці соціальної мережі "Фейсбук" (Козівська ОТГ та ОСОБА_6 ) по відношенню до нього брутальними, принизливими та такими що принижують честь, гідність та ділову репутацію; зобов`язати відповідачів розмістити свої вибачення через мережу Інтернет на веб-сторінці соціальної мережі "Фейсбук" (Козівська ОТГ та ОСОБА_6 ) у такий ж спосіб як було опубліковано оціночні судження й стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі зневажливо поставились до нього, оскільки 2.04.2022 через мережу Інтернет на веб-сторінці соціальної мережі "Фейсбук" на інтернет сторінці "Козівська ОТГ" та " ОСОБА_6 " під дописом Козівської селищної ради розповсюдили оціночні судження, які принижують його честь, гідність та завдають шкоди діловій репутації, оскільки працює на посаді заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради. Зазначає, що внаслідок їх дій інформація, що оприлюднена ними в мережі інтернет в образливій для нього формі, була доведена до відома широкого кола осіб з метою не тільки формування негативної думки останніх щодо нього, а й приниження його гідності. Просить задовольнити поданий позов.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2022 головуючим суддею визначено О. Б. Гриновець.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 28.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у даній справі /а.с. 23/

13.05.2022 відповідачем ОСОБА_4 подано відзив, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позову /а.с. 31-34/.

Відзив мотивує тим, що позивач, використавши інформацію з відкритого джерела, намірено використав його висловлювання, погляди й «оціночні судження»; перекваліфікував їх у образу, перекрутив і надав їм надуманого змісту. Так, 2.04.2022 через мережу Інтернет на веб-сторінці соціальної мережі "Фейсбук", яку адмініструє позивач, у відповідь на його пост поширений ним під грифом Козівської селищної ради, поставив запитання, яке було видалене у брутальний спосіб, без пояснення, жодної дискусії від того хто поширив цю недостовірну інформацію. Про видалення його коментаря подавали запит інші користувачі сторінки, але їх також цинічно проігнорували. Також після такої зневаги, коли посадова особа використовує свою владу в корисливих цілях для нівеляції свободи слова та розправи з інакомислячими, він висловив своє обурення у дописі позивача як образливий, що абсолютно не відповідає дійсності. Що стосується ділової репутації фізичної особи, під якою розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків; як громадянин він має право висловлювати свою думку про публічних осіб, яким ми делегували право служити і забезпечувати права громади, а не використовувати владу для особистих привілеїв. Крім того, вважає перебування позивача на посаді заступника голови Козівської ОТГ неефективним й таким, що не відповідає потребам жителів громади, а в деяких випадках, і у його зокрема, та захисників України ОСОБА_2 , Ліщишина Р. І., взагалі шкодить їх інтересам, честі та гідності, особливо в час військового стану. Тому, просить суд визнати звинувачення позивача безпідставними та зобов`язати його вибачитися перед відповідачами.

30.05.2022 позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, у якій звертає увагу, що не є і ніколи не був адміністратором зазначених відповідачем сторінок у соціальних мережах, тому не має можливості видаляти ті чи інші дописи, використовувати своє службове становище; до його повноважень, обов`язків, як заступника селищного голови не входить діяльність у мережі Інтернет. Просить позовні вимоги викладенні у позовній заяві задовольнити в повному обсязі /а.с. 45-46/.

Ухвалою судового засідання Козівського районного суду Тернопільської області від 16.06.2022 постановлено провадження у цивільній справі №951/218/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації, зупинити до припинення перебування відповідача - ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України /а.с. 57/.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 27.02.2023 поновлено провадження у справі й призначено підготовче засідання /а.с. 62/.

17.03.2023 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Обгрунтування у відзиві на позовну заяву мотивує наступним: позивач займає посаду заступника Козівського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів, тобто є публічною особою; висловлені відповідачами судження у соціальній мережі "Фейсбук" мають оціночний характер; так як оціночні судження або думки відповідачів принижують його гідність, честь чи ділову репутацію, інші особисті немайнові права, такий вправі скористатись правом на відповідь, на власне тлумачення справи з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку; позивач міг відповісти на коментарі відповідачів до свого повідомлення у соціальній мережі "Фейсбук" на сторінках "Козівська ОТГ", " ОСОБА_6 ". Вважає, що вимоги позивача про зобов`язання відповідачів розмістити свої вибачення через мережу Інтернет на сторінках «Козівська ОТГ» та « ОСОБА_6 » соціальної мережі "Фейсбук" не підлягають до задоволення, оскільки такий спосіб захисту порушеного права не передбачений законом. Крім того, коментарі відповідачів до повідомлень позивача на сторінках соціальної мережі не мають характеру брутальних, принизливих чи таких, що висловленні в непристойній формі. Використані відповідачами мовностилістичні засоби (вживання епітетів, гіпербол, алегорій, іронії, сарказму, сатири тощо) є допустимими в демократичному суспільстві, з огляду на статус позивача як публічної особи, який має бути відкритим до гострої критики своїх дій, пов`язаних із здійсненням владних повноважень, навіть якщо він вважає їх для себе образливими чи шокуючими тощо /а.с. 77-80/.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 25.04.2023 прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позовних вимог до ОСОБА_5 та закрито провадження у цій справі у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації. /а.с.101/.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської областівід 25.04.2023 закрито підготовче провадження й призначено до судового розгляду по суті /а.с. 102/.

10.05.2023 представником ОСОБА_2 ОСОБА_3 скеровано до суду "пояснення", згідно яких останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає такий надуманим, безпідставним, неправомірним, необґрунтованим та не підлягає задоволенню з підстав, зазначених у такому /а.с.114-117/.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити такі в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог позивача та просили у такому відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 28 Конституції України та ст. 270 ЦК України фізична особа має право, зокрема, на повагу до гідності та честі.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно з ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

Водночас, ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

А відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Таким чином, право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (стаття 201 ЦК України).

У частині 1 ст. 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його честі та гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що чинне законодавство не містить визначення понять честі, гідності чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності; з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Так, предметом доказування у справах про захист честі, гідності та ділової репутації особи є доведення суду наявності в сукупності всіх зазначених обставин, а відповідно і складу правопорушення у діях відповідача, що дає підстави для задоволення позову. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення призводить як до відсутності самого правопорушення, так і до відмови у задоволенні позову.

Згідно з п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 761/7795/17.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отож, судом не встановлено обставин, які є підставою для задоволення позовних вимог, як і не встановлено, які саме відомості порочать честь, гідність позивача, а також не надано жодного доказу, який би підтверджував обставини, зазначені позивачем, тобто не доведено факту поширення відповідачами образливих висловлювань, які позивач просить визнати як брутальні, принизливі та такі, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію.

В силу дії ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у представлених суду доказах, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 297, 299 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; дані паспорта: серія НОМЕР_2 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 26.02.1997;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; дані паспорта: відсутні;

відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: дані відсутні; дані паспорта: відсутні.

Дата складення повного судового рішення 19.06.2023.

Суддя О. Б. Гриновець