Справа №:755/8084/23
Провадження №: 2-о/755/305/23
УХВАЛА

"20" червня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Виниченко Л.М., перевіривши виконання вимог ст. 318 ЦПК України за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення,-

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

При вивчені заяви та доданих до неї документів встановлено, що заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 95 ЦПК України, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Згідно вимог п. п. 8, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Положеннями ч. 9 ст. 10 ЦПК України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки норма ст. 318 ЦПК України не містить положень щодо форми заяви, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону, а саме приписи ч. 5 ст. 95, п. п. 8, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зокрема, заявнику необхідно зазначити відомості щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, та підтвердження заявника про те, що нею не подано до суду іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до частини 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Чинним законодавством, а саме Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін.

Зокрема, пунктом 2.13. Інструкції визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

З огляду на наведене, на підтвердження заявлених вимог необхідно надати докази того, що заявник ОСОБА_1 , як передбачає Інструкція, зверталася до останнього місця свого роботи із заявою щодо зміни записів у трудовій книжці про її прізвище та їй було відмовлено у внесенні таких змін або її заява залишилась без відповіді.

Відповідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі № 938/792/21 (провадження № 61-5405 св 22), законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 290/412/17.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі № 938/792/21, такий висновок ґрунтується на тому принципі урядування, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов роботодавець зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє (або вчиняє їх неправомірно), це може стати предметом судової перевірки. Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій. Таким чином, розгляд державними органами питання, що виходить за межі їх компетенції, є порушенням дискреційних повноважень як суб`єкта владних повноважень (доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 «Про верховенство права» (Venice Commission: the Rule of Law).

За вимогами частини 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На виконання вимог ухвали заявнику необхідно надати виправлену заяву, її копію для вручення заінтересованій особі, додані до заяви документи у кількості учасників судового розгляду і докази про звернення до останнього місця роботи, відповідно вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58, та відмову у внесенні змін до трудової книжки.

Вищенаведені недоліки заяви унеможливлюють відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 318 Цивільного процесуального кодексу України, заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 10, 175, 185, 294, 318 Цивільного процесуального кодексу України,-

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху з наданням строку заявнику для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали. У разі невиконання вимог ухвали заява буде вважатися не поданою і повернута завнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя