Справа № 464/2514/23
пр.№ 2/464/953/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

за участі: секретаря судового засідання Шманько О.І.,

представника позивача Стернюка В.А.,

представника відповідача Бачинського О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання,

встановив:

Позивач ТОВ «Львівгаз збут» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання в розмірі 9 000 грн., інфляційних втрат у розмірі 2 451, 80 грн. та 311, 90 грн. 3% річних, а також судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, в розмірі 2 684 грн. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 08.02.2023 скасовано судовий наказ від 23.12.2022 про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ. Відповідач, який є споживачем природного газу за місцем свого проживання, використовує для побутових потреб газ, що надається ТОВ «Львівгаз збут», а відтак зобов`язаний сплачувати вартість послуг, пов`язаних з постачанням природного газу. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за період з 01.01.2022 до 01.02.2023 виникла заборгованість за послуги з газопостачання в розмірі 11 763,70 грн., з яких: основна заборгованість 9 000 грн., інфляційні втрати 2 451, 80 грн., 3% річних 311, 90 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені у позовній заяві та письмових поясненнях. Додатково зазначив, що ТОВ «Львігаз збут», як постачальник природного газу, проводить виключно нарахування вартості спожитого газу на підставі інформації про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надається АТ «Львівгаз», через інформаційну платформу оператора газотранспортної системи ТОВ «Оператор ГТС України». Питання щодо нарахованих обсягів спожитого природного газу по особових рахунках споживачів належить виключно до компетенції оператора ГРМ АТ «Львівгаз». Крім того, зазначив, що визначені за умовами Кодексу газорозподільних мереж та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Відповідно до поданих оператором ГРМ обсягів, за період з січня 2022 року до квітня 2022 року відповідачу нараховано 10 637, 53 грн. за надані послуги з газопостачання та такі частково оплачено, зокрема, в квітні та червні 2022 року, а тому заборгованість станом на день розгляду справи за спожиті послуги становить 9 000 грн. Зазначив, що у січні 2022 року відповідачу здійснено перерахунок плати за спожитий природний газ із врахуванням наданих АТ «Львівгаз» обсягів спожитого газу в розмірі 1 247, 56 м?, та така становить 9 505, 48 грн., з яких: нараховано за січень 1 059, 16 грн., перерахунки 8 446, 32 грн. Вказав, що АТ «Львівгаз» здійснило коригування відповідно до фактичних обсягів спожитого природного газу або згідно з контрольним зняттям показників лічильника газу, проте яким саме чином здійснено таке коригування (перерахунок) йому не відомо та третьою особою відповіді щодо цього не надано. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача Бачинський О.М. у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві. Зазначив, що наявність у відповідача заборгованості у розмірі 9 000 грн. позивачем не доведено належними та допустими доказами. Крім того, обсяг спожитого природного газу в розмірі 1247,56 м? та відповідно нарахована заборгованість у розмірі 9 505,48 грн. не підтверджені ні належним розрахунком чи показаннями лічильника, ні квитанціями ТОВ «Львівгаз збут» чи актами контролера. Більше того, при середніх споживаннях за місяць 100-200 м? газу в двокімнатній квартирі площею 40-80 кв.м. з автономним опаленням, спожити за січень 2022 року обсяг 1 247,56 м? неможливо. Вказав, що ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» квитанцію за травень 2022 року, в якій зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 , у травні 2022 року спожито 18 м? газу, та відповідно сума до сплати становить 143, 22 грн.; згідно з квитанцією за липень 2022 року за вищевказаною адресою спожито 0 м? газу, борг за попередні місяці становить 269,50 грн., сплачено 143,22 грн., і сума до сплати за липень 2022 року становить 126,28 грн., а станом на січень 2023 року, згідно з квитанцією відповідачем спожито 0 м? газу, та наявна переплата в розмірі 143,22 грн. Зазначив, що відповідач неодноразово звертався до позивача із заявами-зверненнями щодо відсутності вищевказаної заборгованості та надання ряду документів, які могли б підтвердити її існування, проте такі заяви залишенні поза увагою позивача. Також вказав, що відповідачем не підписано заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за особовим рахунком № НОМЕР_1 та типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. Крім того, заперечив щодо стягнення нарахованих позивачем інфляційних втрат та 3 % річних, покликаючись на заборону, встановлену Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

Представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» у судове засідання не з`явився, представник ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників розгляду, які з`явились у судове засідання, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг, серед іншого, належать послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

За умовами ч. 2 ст. 12 вищевказаного Закону, договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

У п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «При житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; у п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону передбачено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Правовідносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ), врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30.09.2015.

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником, умови цього договору є однаковими для всіх побутових споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього договору є включення постачальником споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої споживачем в установленому законодавством порядку.

Згідно із розділом ІІ Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором. Обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи. Використання природного газу може здійснюватися споживачем виключно на власні побутові потреби, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

За умовами пунктів 1, 2, 3 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального EIC-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. На письмову вимогу побутового споживача постачальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення безкоштовно надати побутовому споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам.

За умовами п. 32 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, побутовий споживач, серед іншого, зобов`язаний укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору; раціонально використовувати природний газ, обережно поводитися з газовими приладами і пристроями.

Судом встановлено, що ТОВ «Львівгаз збут» здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Львівської області.

Як видно з довідки про фінансовий стан, за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , з присвоєнням ЕІС-коду 56ХМ22А53001236Н.

Так, з матеріалів справи, зокрема, рахунків за спожитий газ та довідки про фінансового стан встановлено, що відповідач ОСОБА_1 здійснював оплату за спожитий природний газ, відтак є споживачем природного газу за місцем свого проживання та таким, що приєднався до договору постачання природного газу побутовим споживачам, у зв`язку з чим між позивачем і відповідачем виникли правовідносини, врегульовані вказаним договором. При цьому, відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не звільняє споживача від сплати за фактично надані послуги.

Встановлено, що позивач звертався до Сихівського районного суду м. Львова з заявою про видачу судового наказу, проте ухвалою суду від 08.02.2023 у справі №461/6077/22 скасовано судовий наказ від 23.12.2022, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 9 000 грн., 1 800 грн. інфляційних втрат, 201,95 3 грн. % річних, а також 248,10 грн. судового збору.

Крім того, встановлено, що відповідач 02.02.2023, 15.05.2023 звертався до позивача із заявою-зверненням щодо відсутності вищевказаної заборгованості та надання ряду документів, які могли б підтвердити її існування, проте відповіді не отримав (а.с. 48, 61).

Як видно з довідки про фінансовий стан ТОВ «Львівгаз збут», споживачу ОСОБА_1 здійснено наступні нарахування за послуги спожитого газу:

- станом на січень 2022 року до сплати нараховано 9 505, 48 грн., обсяг спожитого газу 1 247, 56 м?, борг 9 505, 48 грн.,

- станом на лютий 2022 року до сплати нараховано 1 115, 32 грн., обсяг спожитого газу 139, 59 м?, борг 10 620, 80 грн.;

- станом на березень 2022 року до сплати нараховано 630, 73 грн., обсяг спожитого газу 78, 94 м?, борг 11 251, 53 грн.;

- станом на квітень 2022 року до сплати нараховано 448, 80 грн., обсяг спожитого газу 56,17 м?, борг 10 637, 53 грн.;

Станом на травень 2022 року борг становить 10 637, 53 грн., починаючи з червня 2022 року до лютого 2023 року сума боргу становить 9 000 грн. Окрім цього, у квітні 2022 року споживачем за послуги з газопостачання сплачено 1 062, 80 грн., у червні 2022 року 1 637, 53 грн.(а.с. 7).

Згідно з розрахунками заборгованості, наданими позивачем, за період з 01.01.2022 до 01.02.2023 у відповідача виникла заборгованість за послуги з газопостачання в розмірі 11 763,70 грн., з яких: основна заборгованість 9 000 грн. (з урахуванням здійсненних відповідачем оплат), інфляційні втрати 2 451, 80 грн., 3% річних 311, 90 грн. (а.с. 4-6).

Відповідно до п. 23 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Судом встановлено, що спірна заборгованість виникла у період з січня 2022 року до квітня 2022 року, до вказаного періоду заборгованість відповідача за послуги газопостачання відсутня.

У період з січня 2022 року до квітня 2022 року ТОВ «Львівгаз збут» отримував інформацію щодо об`ємів (обсягів) споживання природного газу побутовим споживачем від оператора ГРМ АТ «Львівгаз», у подальшому, ТОВ «Львівгаз збут» проводило нарахування споживачу за надану послугу з газопостачання.

Як видно з повідомлення АТ «Львівгаз» від 09.02.2022, відповідачем за січень 2022 року спожито 1247, 56 м? природного газу та відповідачу нараховано плату за спожитий природний газ за січень 2022 року в розмірі 9505, 48 грн., з яких: нараховано 1059, 16 грн. (за 132,56 м?), перерахунки 8446, 32 грн. При цьому, згідно з повідомленням від 07.01.2022 показання лічильника станом на 01.12.2021 та 01.01.2022 «0». (а.с. 95-96).

Крім цього, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» рахунок за спожитий газ за травень 2022 року, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_1 у травні 2022 року спожито 18 м? газу, та відповідно сума до сплати становить 143, 22 грн.; згідно з рахунком за липень 2022 року спожито 0 м? газу, борг за попередні місяці становить 269,50 грн., сплачено 143,22 грн., сума до сплати за липень 2022 року становить 126,28 грн., а станом на січень 2023 року, згідно з квитанцією відповідачем спожито 0 м? газу, та наявна переплата в розмірі саме 143,22 грн. (а.с. 57, 59, 62).

Таким чином, судом виявлено суперечності між нарахуваннями за спожитий газ та перерахунками, здійсненими у січні 2022 року.

Ухвалою суду від 20.11.2023 за клопотанням представника позивача витребувано в АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» інформацію щодо обсягу розподіленого/спожитого природного газу за адресою споживача ОСОБА_1 з відібраними щомісячними об`ємами, які відповідно зазначалися і надсилалися споживачу у квитанціях, за період з січня 2021 року до травня 2022 року помісячно; інформацію щодо зняття контрольних показань ЗВТ (лічильника газу) за та інформацію з приводу подання споживачем показників лічильника за цей період.

Проте, представником третьої особи заявою від 13.12.2023 повідомлено про неможливість виконання такої ухвали з огляду на відсутність доступу до бази «Газоліна», де міститься вказана інформація, що раніше надавалася АТ «Львівгаз» Регіональною газовою компанією. Жодної іншої інформації щодо спожитого відповідачем обсягу газу не надав.

У зв`язку ненаданням витребуваних судом документів та відсутністю підтвердження механізму перерахунків заборгованості відповідача станом на 01.02.2022 з донарахуванням 8446,32 грн., суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість таких перерахунків за спожитий газ у січні 2022 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що розмір заборгованості відповідача за січень 2022 року відповідно до показань лічильника (132,56 м?) становить 1059,16 грн. (9505,48 грн. 8446,32 грн.).

Відповідно до положень статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з газопостачання та така, враховуючи здійсненні позивачем оплати у квітні на червні 2022 року (а.с. 7), становить 553,68 грн.

Щодо стягнення з ОСОБА_1 інфляційних втрат у розмірі 2 451,80 грн. та 311,90 грн. 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан, який в подальшому продовжено.

Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3% річних.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 126,42 грн.

Керуючись статтями 2, 81, 89, 141, 247, 263 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» заборгованість за послуги з газопостачання в розмірі 553 (п`ятсот п`ятдесят три) гривні 68 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 126 (сто двадцять шість) гривень 42 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.12.2023.

Головуючий Дулебко Н.І.