Справа № 459/2801/23
Провадження № 2/459/521/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Горощук А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області про визначення часток в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на квартиру

У С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати, що частка спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та частка ОСОБА_2 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , площею 50,7 м? є рівними та становлять по кожному. Також позивачі просили визнати за ОСОБА_1 право власності на частини даної квартири в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , а також визнати за ОСОБА_2 право власності на частини даної квартири як частку у спільній сумісній власності.

В обґрунтування позовних вимог позивачі послалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 у віці 80 років. Позичка 1 ( ОСОБА_1 ) є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (позивачка 2). Згідно свідоцтва про право власності на квартиру/будинок від 29.09.1998 квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної/сумісної власності громадянину ОСОБА_3 та члену його сім`ї (дружині) ОСОБА_2 . У 2011 році ОСОБА_3 було проведено реконструкцію даної квартири та добудовано балкон. Було розроблено відповідну проектну документацію. Після затвердження вищезазначеного проекту 19.03.2012 розпочалась реконструкція квартири, яка виконувалася інженером - будівельником ОСОБА_4 , що вбачається з Декларації про початок виконання будівельних робіт від 19.03.2012. Позивачі зауважили, що загальна площа квартири до реконструкції становила 43,9 м?, а після реконструкції - 50,7 м?. Отже, ОСОБА_3 за життя була проведена реконструкція власної квартири за адресою: АДРЕСА_2 з метою будівництва балкону. Власником були проведені усі необхідні дії для здійснення такої реконструкції. Позивачі зауважила, що зміни об`єкта будівництва згідно згаданих вище документів відповідають Державним будівельним нормам. Наявні документи, які підтверджують готовність об`єкта до експлуатації, а саме Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 19.11.2012. Разом з тим, ОСОБА_3 не провів усіх необхідних дій для проведення Державної реєстрації квартири після проведеної реконструкції. Фактично у нього, на день його смерті, не було документів, які посвідчували його право власності на вищевказану квартиру після реконструкції (з добудованим балконом). Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями його майна (квартири) стали позивачка 1 ОСОБА_1 та позивачка 2 - ОСОБА_2 . Як вбачається із заяви позивачки-2 від 21.01.2021, остання відмовилася від частки у спадщині, що належить їй за всіма підставами спадкування, після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , на користь доньки ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що квартира перебувала у спільній сумісний власності без виділення часток позивачам це перешкоджає реалізовувати свої права володіння, користування, розпорядження вказано квартирою. 11.08.2023 ОСОБА_1 звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_3 (а саме 1/2 частки квартири) до приватного нотаріуса Семак Тетяни Миколаївни. У відповідь на вищевказану заяву приватним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.08.2023, оскільки не було подано відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, яке підлягає державній реєстрації. Враховуючи вищенаведене, просили позовну заяву задовольнити та ухвалити відповідне рішення.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 25.08.2023 у дані справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 06.11.2023 було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

01.12.2023 сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В матеріалах справи міститься клопотання представника відповідача про розгляд справи у відсутності представника Червоноградської міської ради, вказавши, що при вирішення даного питання покладається думку суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 14 грудня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 01 грудня 2023 року, датою ухвалення даного рішення є саме 14 грудня 2023 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 11.12.2020 Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) (а. с. 17).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.06.1975 встановлено, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а. с. 18).

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 14.10.2000, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_3 зареєстрованого 14.10.2000 Туличівською сільською радою Турійського району. Прізвище після одруження дружини та чоловіка ОСОБА_7 (а. с. 19).

Отже, позивачка-1 ОСОБА_1 являється донькою померлого ОСОБА_3 , а відповідно його спадкоємицею.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру/будинок від 29.09.1998, виданого Бюро приватизації Державного підприємства Червоноградського управління житлово-комунального господарства, приміщення квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної/сумісної власності громадянину ОСОБА_3 та члену його сім`ї ОСОБА_2 . Квартира зареєстрована на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у Реєстрову книгу за №986 від 22.10.1998 (а. с. 20).

19.11.2011 головним інженером Філії ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» у Львівській області складено Експертний звіт щодо розгляду проектної документації (позитивний) по робочому проекту «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 з метою будівництва балкону». Згідно якого, за результатами розгляду проектних матеріалів встановлено, що зазначена проектна документація розроблена з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки рекомендована до затвердження в установленому порядку з такими технічними показниками: характер будівництва - реконструкція; загальна площа: до реконструкції - 43,9 м?, після реконструкції - 46,8 м?; житлова площа: до реконструкції 30,4 після реконструкції 30,4 м? (а.с.25-26).

Відповідно до декларації про початок виконання будівельних робіт від 19.03.2012 розпочалася реконструкція балкону в АДРЕСА_2 , яка виконувалась інженером - будівельником ОСОБА_4 . З цього документу також вбачається, що згідно проекту розмір балкону 8,70*1,10, площа балкону 9,57 м?. Загальна площа будівлі до реконструкції - 44,2 м?, п і с л я реконструкції 45,3 м?. Загальна площа до реконструкції 43,9м2, загальна площа після реконструкції 46,8 м?. Житлова площа 30,4 м? (а. с .27-29).

Згідно Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 19.11.2012 установлено, що квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (з добудованим балконом) слід вважати закінченим будівництвом, об`єкт готовий до експлуатації. У декларації зазначено, що загальна площа квартири 50,7 м?, житлова площа об`єкта 30,4 м?, площа балкону 6,8 м? (а. с. 30-32).

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , який виготовлено станом на 21.11.2013, жилі і підсобні приміщення квартири розміщені на 1 поверсі 5-ти поверхового будинку і являють собою окрему квартиру, що складається з жилих кімнат із них 1-а кімната 13,8 кв. м. 2-а кімната 16,6 кв. м. Жила площа квартири 30,4 кв. м. Кухня окрема (загальною) площею 5, 7 кв. м., ванна кімната 2,1 кв. м., з центральним гарячим водопостачанням, туалет 1,0 кв. м., коридор 4,7 кв. м., балкон 2,6 кв.м., 4,2 кв.м. Загальна площа квартири 50,7 кв. м., корисна площа квартири 43,9 кв. м., висота приміщень 2,50 кв. м. (а. с. 21-23).

Із довідки №2275 від 16.08.2023, виданої Відділом реєстрації Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 станом на 16.08.2023 зареєстрована - ОСОБА_2 (а. с. 24).

14.08.2023 складено висновок про вартість об`єкта оцінки, виготовленого на замовлення позивачки відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки, а саме 2-ох кімнатної квартири, загальною площею 50,7 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 складає без ПДВ: 309 623 (триста дев`ять тисяч шістсот двадцять три) гривні 00 копійок (а.с.33-35).

Із заяви ОСОБА_2 від 21.01.2021 передбачено, що вона відмовляється від частки спадщини, що належить їй за всіма підставами після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 її чоловіка ОСОБА_3 , що проживав за адресою: АДРЕСА_2 на користь доньки ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка затверджена нотаріусом м. Москви Кузнєцовою В. В. та зареєстрована в реєстрі за №50/148-н/77-2021-1-60 (а.с.36-38).

11.08.2023 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, яке підлягає державній реєстрації (а.с.39).

Позивачка-1 вважає, що порушуються її спадкові права, а також права власника її матері, а тому звернулася до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

При ухваленні рішення суд керується наступним.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріалами справи підтверджується, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі, громадянину ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності та члену його сім`ї (дружині) ОСОБА_2 належала квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За життя ОСОБА_3 провів реконструкцію вищевказаної квартири, проте не провів усіх необхідних дій для проведення державної реєстрації квартири після реконструкції. Проведені зміни відповідають Державним будівельним нормам, що підтверджується документами, вказаними вище.

Фактично у спадкодавця на день його смерті не було документів, які посвідчували його право власності на реконструйовану квартиру.

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до матеріалів справи, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є: дружина померлого ОСОБА_2 , яка відмовилась від своєї частки в користь дочки ОСОБА_1 та сама дочка позивач-1.

За змістом ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Постановою приватного нотаріуса від 11.08.2023 позивачці-1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька через відсутність у спадкоємців оригіналів правовстановлюючих документів на майно, яке вони успадковують.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 77-79 ЦПК України, зазначені ним обставини.

Отже, на підставі вищевикладеного, враховуючи те, що спірне майно належало спадкодавцю на праві власності, проте після його реконструкції спадкодавець не провів усіх необхідних дій для його державної реєстрації, зважаючи на те, що таке майно входить до складу спадщини, а позивач-1 є спадкоємцем вказаного нерухомого майна, звернулась в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини, проте реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину не змогла у зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, а тому за нею слід визнати право власності на частки вищевказаної квартири.

Таким чином, позов в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо визнання права власності на спірної квартири після реконструкції за позивачкою-2 ОСОБА_2 суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів стаття 328 ЦК України.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) . Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вже зазначалося вище, ОСОБА_3 за життя провів реконструкцію вищевказаної квартири, проте не провів усіх необхідних дій для проведення державної реєстрації квартири після реконструкції. Після реконструкції загальна площа квартири становить 50,7 кв. м., оскільки був добудований балкон площею 6,8 кв. м.

Судом установлено, що зміни об`єкта будівництва згідно згаданих вище документів відповідають Державним будівельним нормам, а також наявні документи, які підтверджують готовність об`єкта до експлуатації, а саме Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 19.11.2012.

Позивачка-2 просить визнати за нею право власності на 1/2 частини реконструйованої квартири, оскільки узаконити своє право іншим чином не має змоги.

Суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити та визнати за позивачкою-2 ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в силу вищевказаних правових норм.

Окрім цього, заявлено вимогу про визнання за померлим ОСОБА_3 та за позивачкою-2 ОСОБА_2 рівності часток в праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, а саме по частині.

З приводу даної позовної вимоги суд дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 -72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Позивач-2 у справі зазначає, що були відсутні будь-які домовленості з ОСОБА_3 щодо визначення їх часток у праві спільної сумісної власності.

Таким чином, суд приходить до висновку про рівність часток ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в праві спільної сумісної власності.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).

Відтак, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 570/997/19 у постанові від 16.06.2021.

Таким чином, враховуючи те, що на момент ухвалення рішення ОСОБА_3 помер, тому відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України його цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення частки у спірній квартирі за померлою особою.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проте, при зверненні до суду позивачі просили судовий збір не стягувати з відповідача та залишити за ними.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 355, 368-375,1217,1218,1220,1222,1270 ЦК України, ст. ст. 4-6, 76-81, 83, 258-259, 268, 273, 354-356 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області про визначення часток в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на квартиру- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частини квартири АДРЕСА_1 , площею 50,7 м? в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частини квартири АДРЕСА_1 , площею 50,7 м? .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14.12.2023.

Суддя: М. В. Мельникович